Провадження №2/523/4949/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2018 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Дяченко В.Г.,

при секретарі судового засідання - Правда Н.А.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Товарна біржа "Центральна одеська біржа" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Товарна біржа "Центральна одеська біржа" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею квартири 48,7 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, укладеного 29 серпня 1996 року між ОСОБА_3 (рос. мовою ОСОБА_6), ОСОБА_5, (рос. мовою ОСОБА_6), ОСОБА_4 (рос. мовою ОСОБА_6), та ОСОБА_1, ОСОБА_7 (післяшлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_8, зареєстрований в товарній біржі «Центральна Одеська біржа» 29 серпня 1996 року за № 1285 дійсним.

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири на товарній біржі, після підписання договору купівлі-продажу вони передали відповідачам обумовлену суму грошей за придбану квартиру, а відповідачі знялися з реєстраційного обліку та з житлової площі виїхали. Вони вселилися у вказану квартиру, де і проживають до цього часу, оплачують комунальні платежі, займаються впорядкуванням. Проте, даний договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі не посвідчувався. Зараз позивачі мають намір розпорядитися вказаною квартирою. Але ж, враховуючи, що угоди вчинені на біржі є недійсними, вони цим правом скористатися не можуть.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Від відповідачів надійшла заява в якій позовні вимоги визнали, не заперечували проти їх задоволення, просили розгляд справи провести за їх відсутності.

Представник третьої особи у судове засідання не явився. про час та місце розгляду справи сповіщався. Жодних заяв, клопотань не надавав.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 серпня 1996 року між ОСОБА_3 (рос. мовою ОСОБА_6), ОСОБА_5 (рос. мовою ОСОБА_6), ОСОБА_4 (рос. мовою ОСОБА_6) та ОСОБА_1, ОСОБА_7 (прізвище після укладення шлюбу змінено на ОСОБА_2) був укладений договір купівлі-продажу двокімнатної квартири за № 125 в будинку № 54 по вул. Ак. Заболотного у м. Одеса.

Вказаний договір зареєстрований в товарній біржі «Центральна Одеська біржа» 29 серпня 1996 року за № 1285 та зареєстрований за покупцями в МБТІ за № 192 ир. стор. 122 реєстр 107 від 03 вересня 1996 року.

Умови договору позивачі виконали в повному обсязі та передали відповідачам грошові кошти за вказану квартиру. У свою чергу, відповідачі, також, виконали умови договору, звільнили вказану квартиру.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.ст. 8, 9, 15 Закону України № 1956-XII від 10.12.1991року «Протоварну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу, згідно зі статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні та фізичні особи. Членами товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обліку та товарній біржі.

Отже, за вказаним договором позивачі набули права власності на вказану квартиру.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як встановлено судом, на даний час позивачі не можуть розпорядитися своєю квартирою та реалізувати свої майнові права, оскільки в діючих на час укладання зазначеного договору та діючих правових нормах на даний час, є протиріччя щодо необхідності нотаріального посвідчення вказаного договору.

Частиною 2 ст.47 ЦК України та ст.ст. 224,227 ЦК УРСР (в ред. 1963 року), які діяли на час укладення договору, передбачено: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України (у редакції 2014 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони повністю виконали умови зазначеного договору, але не посвідчили його нотаріально. Ця обставина перешкоджає позивачам у здійсненні права власності та розпорядження їх майном, яке передбачене ч.1ст. 319 ЦК України.

Згідно з ч.1ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, п.2 ч.1 ст.3 ЦК України та ч.1ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та Законом.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2ст.16ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі вищезазначеного суд вважає можливим захистити права позивачів та визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо повного задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 200, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, за участю третьої особи - Товарна біржа "Центральна одеська біржа" про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею квартири 48,7 кв. м, житловою площею 29,4 кв. м, укладеного 29 серпня 1996 року між ОСОБА_3 (рос. мовою ОСОБА_6), ОСОБА_5, (рос. мовою ОСОБА_6), ОСОБА_4 (рос. мовою ОСОБА_6), та ОСОБА_1, ОСОБА_7 (післяшлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_8, зареєстрований в товарній біржі «Центральна Одеська біржа» 29 серпня 1996 року за № 1285.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13.12.2018 року.

Суддя: