Справа № 177/518/18
Провадження № 2/177/555/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 серпня 2018 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Красінської сільської ради, третя особа: Шоста криворізька державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з указаним позовом 23.03.2018, який в послідуючому уточнив та просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, після смерті батька, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що за життя його діду, ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та бабі, ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 08.06.1997, виданого ОСОБА_3, як члену КСП «Красіно», належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у цього підприємства на підставі Державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 від 30.05.1997, розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Спадщину після смерті останніх фактично прийняв, але юридично не оформив їх син, ОСОБА_2

ОСОБА_2, батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Оскільки за час свого життя ОСОБА_2 заповіту не складав, тому належне йому майно, його спадкоємці спадкують за законом.

Будучи спадкоємцем першої черги, позивач звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, через відсутність документів які б підтверджували право власності на спадкове майно.

Як зазначив позивач, сертифікат на право на земельну частку (пай) відсутній, оскільки він втрачений та отримати його він не має можливості. В газеті «Сільське Криворіжжя» 12.10.2017 розміщено об'яву про втрату сертифікату.

Зважаючи на те, що вище вказані обставини перешкоджають позивачу реалізувати свої спадкові права, він звернувся до суду з указаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю, ОСОБА_5, в судове засідання не з'явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити у повному обсязі (а.с.77).

Представник відповідача по справі - Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.43).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та його дружинні, ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4, належало, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 08.06.1997, виданого ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, згідно з Державним актом на право колективної власності на землю НОМЕР_2 від 30.05.1997 (а.с.11,12 зворот).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, в редакції 1963 року, часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.

За статтею 524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємиць визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За життя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповітів не складали. Оскільки згідно з довідками Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 27.04.2017 № 738 та № 740, їх син, ОСОБА_2 (а.с.9), був зареєстрований та проживав разом з ними, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.62,64), відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, він вступив в управління та володіння спадковим майном, тобто прийняв спадщину, але за життя не встиг її оформити на своє ім'я.

З листа Шостої криворізької державної нотаріальної контори від 31.05.2018 слідує, що після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з заявами про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася (а.с.70).

ОСОБА_2, батько позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.8,58).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

За приписами ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкоємство згідно з законом мають, серед іншого, діти спадкодавця.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 за життя заповіту не складав, а отже позивач по справі, ОСОБА_1, в силу ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті батька, як син спадкодавця (а.с.9).

Згідно з спадкової справи № 244/2017, заведеної після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, з заявою про прийняття спадщини до Шостої криворізької державної нотаріальної контори звернувся син померлого, ОСОБА_1, позивач по справі. Крім нього з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.57-67).

Разом з тим, постановою від 17.07.2017 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність документів, які б підтверджували право власності на спадкове майно (а.с.67).

Як встановлено судом, спадкодавцю - ОСОБА_2, за життя належало право на земельну частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке він фактично прийняв, але юридично не оформив після смерті батька, ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 та матері, ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4, про що в позові зазначив позивач та підтверджено матеріалами справи.

З Книги одержання сертифікатів Красінської сільської ради вбачається, що ОСОБА_3 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), про що зроблено запис 08.06.1997 під номером по черзі 0267 (а.с.12 зворот), однак зазначений сертифікат було втрачено, у зв'язку з чим в газеті «Сільське Криворіжжя» 12.10.2017 розміщено об'яву.

Нормативна вартість земельної частки (паю) розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах, на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (колишній КСП «Красіно), становить 230722,98 грн., що слідує з листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2018 (а.с.54)

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, член КСП внесений до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю набуває права на земельну частку(пай) з дня видачі цього акта і в разі його смерті спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України у тому числі й у випадку коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку(пай).

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як слідує з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У зв'язку з тим, що на сьогоднішній день втрачено правовстановлюючий документ на спадкове майно, позивач самостійно не може його отримати, іншим шляхом окрім як в судовому порядку позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом після смерті батька, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та визнати за ним право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-214 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривого Рдо Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Красівське, вул. Центральна, 59 г, ) третя особа: Шоста криворізька державна нотаріальна контора (місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, 5, ) про визнання права на земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай), у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Красіно» Криворізького району Дніпропетровської області, розміром 7,13 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), право на яку належало ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, померлій ІНФОРМАЦІЯ_4, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого ОСОБА_3, про що зроблено запис 08.06.1997 під номером по черзі 0267, яку успадкував, але не оформив своє право належним чином ОСОБА_2, померлий ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: