17.12.2018 Єдиний унікальний номер 205/8464/18
Єдиний унікальний номер судової справи 205/8464/18
Номер провадження 2/205/3482/18
УХВАЛА

іменем України

17 грудня 2018 року

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г. розглянувши цивільну справу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна задоволено частково, заборонено ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які дії, направлені на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування серія та номер НОМЕР_1 від 14 липня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Солошенко Ю.В.

Частиною 1 ст. 39 ЦПК України передбачено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначений ст. 40 ЦПК України.

Зокрема ч.ч. 1, 9, 11 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Статтею 3 Європейського статуту судді передбачено, що суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й сприйматись будь-ким як неупереджений.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Аналогічні висновки містяться в рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі «Білуха проти України», в рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії», в яких зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві. Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об'єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Як з'ясовано після відкриття провадження по справі, відповідачем по справі є ОСОБА_2, яка є колишньою однокласницею судді Остапенко Н.Г., з якою вона знайома на протязі тривалого часу.

За таких обставин, для гарантії неупередженого та об'єктивного здійснення правосуддя, заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36-41, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заявлений головуючим по справі суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Остапенко Н.Г. самовідвід задовольнити.

Справу № 205/8464/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна передати до канцелярії Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г. Остапенко