Справа № 740/1439/17
Провадження № 2/740/984/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальоваї Т.Г.,

секретаря Кононяко С.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритомусудовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати зареєстрований 14 березня 2013 року шлюб з ОСОБА_1, посилаючись на те, що мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аподружнє життя з відповідачем не склалося у звязку з нехтуванням відповідачем сімейними цінностями, так як чоловік постійно перебував у довготривалих відрядженнях, що призвело до фактичного припинення ними шлюбних відносин у вересні 2015 року по теперішній час. Подальше збереження їх шлюбу неможливо і суперечить її інтересам.

Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 09.08.2017 року шлюб було розірвано.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 03.03.2018 за заявою відповідача заочне рішення було скасовано і призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження

В судовому засіданні позивач підтримала позов за викладених в ньому обставин та пояснила, що вони познайомилася з відповідачем в 2010 році.

26.05.2011 року у них народився син, батьком якого відповідач не записаний, так як в цей час перебував під вартою для подальшої екстрадиції в ОСОБА_5.

В серпні 2012 року відповідача було звільнено від кримінального покарання по амністії і 14.03.2013 вони зареєстрували шлюб з відповідачем, який після укладення шлюбу змінив своє дошлюбне прізвище «Богунов» на її прізвище - «Ніколаєнко».

Проживали вони у належній їй на праві власності однокімнатній квартирі у будинку по вул.Любецька в м.Чернігові, а влітку відповідач проживав за місцем реєстрації у її матері по вул.Урожайна, 2 в с.Вертіївка Ніжинського району, оскільки він ніде не працював.

З жовтня 2014 року він почав виїжджати на роботу до м.Москва, звідки надсилав їй кошти на утримання дитини та іноді приїжджав до них з дитиною.

22 жовтня 2015 року за попереднім договором вона внесла близько 240 000 грн. на придбання 2-кімнатної квартири по вул.Жабинського, 2а в м.Чернігові, а за договором купівлі-продажу від 30.08.2016, доплативши ще близько 120 000 грн., вона придбала вказану квартиру у власність із зазначенням у договорі, що вказана нерухомість є об*єктом спільної сумісної власності подружжя.

В кінці грудня 2016 року ОСОБА_1 приїхав із заробітків і подарував їй шубу із штучного хутра і більшим за її розміром, коли в цей же час вона уже придбала шубу із натурального хутра норки, що стало привідом для ревнощів і скандалу з боку відповідача.

Вони разом зустрічали Новий 2017 рік у її подруги та куми ОСОБА_6 у м.Чернігові.

Весь цей час вона не подавала позов про розірвання шлюбу, тому що відповідач її про це просив, оскільки в травні кожного року йому небхідно було продовжувати посвідку на проживання в Україні як громадянину ОСОБА_5.

Спонукала її до подання заяви про розірвання шлюбу 10.04.2017 року негідна поведінка відповідача під час отримання травми їх сином і тривалого його лікування на початку 2017 року, оскільки ОСОБА_1 надіслав на лікування дитини незначну суму близько 2500 грн. і не провідував дитину та не доглядав за нею.

На даний час між ними існує майновий спір з приводу поділу майна, а саме квартириу будинку по вул.Жабинського, 2а в м.Чернігові.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, але не погоджується із зазначеним позивачем часу припинення сімейних відносин, оскільки фактично вони припинили подружні відносини не у вересні 2015 року, а на початку січня 2017 року.

30 серпня 2016 року вони за спільні кошти придбали 2-кімнатну квартиру вул.Жабинського, буд.2д в м.Чернігові, з приводу поділу якої на даний час розглядається справа Новозаводським районним судом м.Чернігова. Після розірвання шлюбу просить відновити відповідачу дошлюбне прізвище - Богунов.

В судовому засіданні допитані свідки зі сторони позивача за її клопотанням: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7, яка є матір*ю позивачки, в судовому засіданні показала, що сторони припинили шлюбні відносини в січні-лютому 2015 року, хоча достовірних відомостей у неї немає, оскільки відповідач не проживав постійно в м.Чернігові, а перебував на заробітках у м.Москва. Зі слів дочки їй відомо про вчинений ОСОБА_1 скандал в кінці грудня 2016 року з приводу придбання нею хутряної шуби.

Свідок ОСОБА_8 показала, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 по сусідству з матір*ю ОСОБА_1 і з 2015 року вона рідко бачила відповідача, а з приводу їх проживання в м.Чернігові їй нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що з ОСОБА_1 перебуває у дружніх стосунках ще з дитинства. Щодо відповідача ОСОБА_1, то вона бачила останнього тільки тричі: в липні 2010 року, коли вони познайомилися з позивачкою, в серпні 2014 року - під час спільного з ними відпочинку на морі та під час спільної зі сторонами зустрічі Нового 2017 року у неї вдома. ОСОБА_1 розповідав її чоловіку, що заробив грошей, а у березні 2017 року відповідач їй телефонував та просив допомогти йому помиритисяз позивачкою.

Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу законні, обґрунтовані, визнані відповідачем і підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.105 Сімейного кодексу України шлюб може бути розірваний за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного суду України встановлено, що рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам ст.215 ЦПК (1618-15). У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім*ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції за актовим записом № 324 і після реєстрації шлюбу відповідач «Богунов» змінив прізвище на прізвище дружини «Ніколаєнко» (а.с.7).

До реєстрації шлюбу 26 травня 2011 року ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_9, запис про батька якого здійснений відповідно до ст.135 СК України за прізвищем матері, а ім.*я та по батькові дитини записано за її вказівкою (а.с.8).

За згодою позивача та її матері відповідач зареєстрований та проживав у будинку батьків позивачки по вул.Урожайна,18 в с.Вертіївка цю адресу відповідача позивач ОСОБА_1 зазначає в позовній заяві про розірвання шлюбу на день її подання до суду 10.04.2017.

При відкритті провадження у справі на запит суду надана довідка Вертіївської сільської ради за №03-12/302 від 18.04.2017 року про те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 із зазначенням його паспортних даних (а.с.12).

Як встановлено в судовому засідані з пояснень позивачки, з жовтня 2014 року відповідач почав виїжджати на заробітки до м.Москва, звідки систематично надсилав їй кошти, які вона розцінює як аліменти на дитину, а не допомогу сім*ї.

Суд вважає, що твердження позивачки про те, що фактично шлюбні відносини припинені між ними саме у вересні 2015 року нічим не обгрунтовуються позивачкою і не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а спростовуються її поясненнями та показаннями свідків з її сторони.

Позивачка визнає, що відповідач систематично надсилав грошові кошти до початку 2017 року на її адресу, привіз їй у грудні 2017 року у подарунок шубу, яка не підійшла їй за якістю та розміром, разом вони зустрічали Новий 2017 рік вдома у її куми - свідка ОСОБА_6

В жовтні 2016 року вони разом з відповідачем здійснювали купівлю-продаж двокімнатної квартири у будинку по вул.Жабинського, 2а в м.Чернігові у спільну сумісну власність подружжя. Вона це усвідомлювала, але сподівалася, що відповідач не буде претендувати на житло і на його прохання не подавала до суду позов про розрвання шлюбу до травня 2017 року, коли у нього наставав строк для продовження посвідки на проживання на рік як громадянина ОСОБА_5, але через те, що він не приділив належної уваги їх сину під час його лікування весною 2017 року, вона була ображена на відповідача і подала позов про розірвання шлюбу 10.04.2017 року.

Суд вважає, що систематичне перебування відповідача у довготривалих відрядженнях з метою отримання доходу для утримання сім*ї само по собі не свідчить про фактичне припинення подружніх відносин без урахування інших оставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця проживання.

В судовому засіданні не встановлено примушування позивачки до збереження шлюбних відносин з відповідачем.

Суд вважає, що фактичні відносини між подружжям, які склалися після подання позивачкою позову про розірвання шлюбу, існуючі між ними судові спори про поділ майна, про встановлення батьтьківства свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Суд враховує, що відповідач визнає позов про розірвання шлюбу та визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.24, 112, 113 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81,141, 200, 206, 211, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Розірвати шлюб міжОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса: 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 2Д/23, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, адреса: 16624, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Вертіївка, вул. Урожайна, буд.18, зареєстрований 14 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції за актовим записом № 324.

Після розірвання шлюбу відновити прізвище ОСОБА_3 його дошлюбне прізвище - «Богунов».

Стягнути з ОСОБА_3 накористь ОСОБА_1 понесені нею витрати по сплаті судового збор у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2018 року.

Головуюча суддя Ковальова Т.Г.