Провадження № 2/344/3950/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням домоволодінням №3 по вул. Івана Підкови в с.Угорники Івано-Франківської міської ради,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням домоволодінням №3 по вул. Івана Підкови в с.Угорники Івано-Франківської міської ради, мотивуючи тим, що є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: вул. Івана Підкови №3 в с.Угорники Івано-Франківської міської ради. За даною адресою зареєстровані позивачка, її дочка ОСОБА_4, онучка ОСОБА_5 та колишній зять відповідач ОСОБА_6, який у даному домоволодіння зареєстрований, однак не проживає. Відповідач не є членом її сімї, спільного господарства вони не ведуть. Практично увесь час відповідач проживає у будинку своєї матері за адресою: вул. Семанькова, 9 с. Підлужжя, Тисменицького району, Івано-Франківської області. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.01.2016 року шлюб між дочкою позивачки ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_2 розірвано. Незважаючи на припинення сервітуту після розірвання шлюбу відповідач продовжував періодично проживати та користуватися будинком позивачки. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача в усній формі з вимогою не чинити їй перешкод у користуванні належним їй житлом, однак останній відмовився звільнити дане приміщення. 14.08.2018 року вона з письмовою вимогою зверталася до відповідача звільнити належне їй житло, однак дана вимога була залишена без реагування. Зазначає, що відповідач створює нестерпні умови для її проживання та проживання членів її сімї. Він зловживає алкоголем. В стані алкогольного спяніння поводиться агресивно, застосовує до позивачки фізичну силу та виганяє її з дому на вулицю. З даного приводу вона неодноразово викликала поліцію. Крім того витрат по утриманню будинку відповідач не несе. Всі нараховані комунальні платежі сплачує вона з дочкою. Відповідач порушує правила співжиття, а його поведінка ставить під загрозу життя позивачки та членів її сімї.

Просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням домоволодінням № 3 по вул. Івана Підкови в с. Угорники Івано-Франківської міської ради.

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_7 в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої вимоги заявленого позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи без її участі. Не заперечила щодо винесення заочного рішення (а.с. 31).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с29, 30, 32).

З урахуванням думки представника позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого ОСОБА_3 позивається про його відновлення, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

ОСОБА_8 зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

ОСОБА_8 зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_8 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3538060 від 11.05.2004 року ОСОБА_3 є власником домоволодіння за адресою: вул. Івана Підкови №3 в с. Угорники, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківської області( а.с.6).

Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю позивачці на підставі рішення 16-ої сесії Угорницької сільської ради народних депутатів ХХII скликання від 12.12.1997 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,2533 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради (а.с.7).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.01.2016 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.8).

Як вбачається з довідки Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради № 907 від 26.07.2017 року ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. До складу її сімї входять: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 онук та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 колишній зять (а.с.9).

З копії акту обстеження проживання ОСОБА_2 по вул..І. Підкови, 3 с. Угорники Івано-Франківської міської ради від 25.07.2017 року, складеного комісією в складі: секретаря сільської ради ОСОБА_9, депутата сільської ради ОСОБА_10, в присутності свідків сусідів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що в ході обстеження встановлено, що ОСОБА_2 на даний час за зазначеною адресою не проживає (а.с.10).

Відповідно до довідки Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради № 1145 від 18.09.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 як власник будинку за адресою: вул.Івана Підкови №3 в с.Угорники була на усному прийомі в сільського голови щодо неадекватної поведінки зятя ОСОБА_2. Рекомендовано звертатися до дільничого інспектора (а.с.11).

Як вбачається з довідки № 739 від 26.07.2017 року, що видана виконавчим комітетом Підлузької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, за гр.ОСОБА_13, яка померла 13.05.2016 року, а/з №8 від 13.05.2016 року, згідно записів у по господарській книзі №1 числилося домоволодіння по вул. Семанькова,9 в с. Підлужжя Тисменицького району Івано-Франківської області. В користуванні гр.. ОСОБА_13 було 0,18 га для індивідуального житлового будівництва та 0,32 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.12).

14.08.2018 року позивачка з письмовою вимогою зверталася до відповідача звільнити належне їй житло, однак дана вимога була залишена без реагування (а.с.13).

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку),квартиру ,користуються ним(нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.ст. 401, 402 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Як вказано у Постанові Верховного Суду України від 15.05.2017 року у справі № 6-2931цс16, право користування чужим майном є по суті встановленням сервітуту, у зв'язку з чим його припинення повинно відбуватися з урахуванням вимог статей 405 та 406 ЦК України як правових норм, що регулюють спірні правовідносини щодо користування чужим житлом.

Підстави припинення сервітут визначені у статті 406 ЦК України. Ними, зокрема, є припинення обставин які були підставою для встановлення сервітуту.

Частиною 2 ст. 406 ЦК України передбачено припинення сервітуту на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставіцієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, в тому числі, рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Суд вважає, що позивач, як власник будинку має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, на думку суду факт реєстрації відповідача за адресою квартири позивача, яка є його власністю і відповідно факт сплати за комунальні послуги позивачем, перешкоджає останньому в повній мірі розпоряджатися та володіти своєю власністю, або може обмежити в його здійсненні, вимагає від нього додаткових матеріальних витрат по сплаті комунальних послуг, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі.

Отже, порушені права власника та перешкоди в користуванні власністю цілком можливо усунути шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

У звязку з наведеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 16, 319, 321,383, 391, 401,402, 406, ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 273, 280-282, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням домоволодінням № 3 по вул. Івана Підкови в с.Угорники Івано-Франківської міської ради задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: вул.Івана Підкови №3 в с.Угорники, м.Івано-Франківськ Івано-Франківська область.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 21.12.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.