Провадження № 2/127/4870/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

17.12.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання права власності за набувальною давністю суд,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся позивач з вимогами визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 05 березня 1996 року по 06 листопада 2015 року позивач проходила службу в органах внутрішніх справ. З 07 листопада 2015 року по теперішній час проходить службу в органах ГУНП у Вінницькій області. Тобто в системі правоохоронних органів працює вже протягом 22 років. Дані обставини підтверджуються довідкою № 2266/12/01-2018 від 11.07.2018р.

Позивач вказує, що оскільки вона не мала власного житла у м. Вінниці звернулась до свого керівника для вирішення питання забезпечення її житлом, та була поселена у вільну кімнату АДРЕСА_1, при цьому жодних документів на вселення (ордер, дозвіл тощо) видано не було, лише 19січня 2000 року позивач звернулась до першого заступника начальника УМВС України у Вінницькій області з рапортом в якому просила дозволу на прописку (реєстрацію) її та матері у вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Даний рапорт погоджено керівництвом УМВС у Вінницькій області та надано дозвіл на реєстрацію позивача та її матері у спірній квартирі, з цього часу проживає в даній квартирі.

В зв'язку із тим, що квартира знаходилась в занедбаному стані позивач за власні кошти здійснила у ній ремонт, придбала меблі та зробила її придатною для проживання, згодом позивач одружилась та зареєструвала дітей та чоловіка у вказаній квартирі.

Позивач вказує, що квартирою АДРЕСА_1 безперервно володіє та користується з 2000 року по теперішній час, тобто протягом більше - років. За весь цей час неодноразово здійснювала ремонтні роботи та невід'ємні поліпшення в даній квартирі, справно сплачувала всі належні комунальні та інші платежі, пов'язані з утриманням квартири, за власні кошти провела технічну інвентаризацію квартири та будь-яка особа не заперечувала та не оспорювала факту володіння позивачем користування вказаною квартирою в розумінні ст. 344 ЦК України, що є підставами для набуття права власності на квартирі за набувальною давністю.

Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, судовий збір просить суд залишити за позивачем.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що як вбачається з довідки виданої ГУНП у Вінницькій області від 11.07.2018р. позивач з 05.03.1996р. по даний час проходить службу в поліції. ( а. с.5)

Як вбачається із свідоцтва про одруження 25.11.2003р. позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджено копією свідоцтва про шлюбу серія: серія НОМЕР_2. ( а.с. 7)

Судом встановлено, що позивач, її чоловік- ОСОБА_3 та діти- ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1, на підставі відповідних заяв, що підтверджено також довідкою виданою МКП «ЖЕК №12» від 04.04.2018р. №4 ( а.с. 10-11)

Суд бере до уваги, що позивачем здійснюється оплата за комунальні послуги, що підтверджено відповідною довідкою від 19.07.2018р., №3594, заборгованість відсутня. ( а.с. 12)

Договір про надання житлово -комунальних послуг укладено із споживачем ОСОБА_1, технічний паспорт на квартиру виготовлено на замовлення позивача. (а.с.9-17)

На запит до управління кадрового забезпечення УСВС України у Вінницькій області позивачу повідомлено, що квартира АДРЕСА_1 на балансі УДАІ не перебуває, дані про передачу вказаної квартири до комунальної власності відсутні. ( а.с. 13)

З метою повного та об'єктивного розгляду судом допитувались свідки ОСОБА_6, та ОСОБА_7, які підтвердили в судовому засіданні, що позивач разом із сім'єю проживає за адресою АДРЕСА_1.

ч1 ст. 316 ЦК України встановлено, що - правом власності є право особи на річ ( майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ч1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

ч1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

ч1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, а отже позов підлягає задоволенню.

ст. 77 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Ч.1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Судом встановлено, що, на теперішній час існують усі передбачені діючим законодавством України, підстави для визнання за позивачем права власності на вказану квартиру за набувальною давністю, оскільки для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ЦК необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Позивач добросовісно заволоділа спірною квартирою, адже керівництвом ГУНП України у Вінницькій області було надано дозвіл на вселення та реєстрацію (прописку) у даній квартирі. Жодна особа ні ВК ВМР, ні УМВС України у Вінницькій області не заперечували та не оспорювали факт володіння позивача квартирою, що свідчить про добросовісність заволодіння нею. По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування в володіння майном є порушенням цієї вимоги. Про відкритість володіння квартою свідчать ті факти, що позивач та її сім'я відкрито користуються квартирою протягом 18 років, на імя позивача відкрито особовий рахунок по сплаті комунальних послуг. Таким чином, квартирою АДРЕСА_1 відкрито безперервно володіє та користується з 2000 року по теперішній час, тобто більше 10 років.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд, вважає позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 47,55, Конституції України, ст.ст. 88, 118, 158 ЗК України ст. 16, 316,317, 319, 321, 331, 344, ст.ст. 10, 12, 13, 259, 260, 263, 265, 280, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1) право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1.

Судові витрати залишити за позивачем.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 21.12.2018р.

Суддя :