Дата документу 14.12.2018
Справа № 334/4915/17
Провадження № 2/334/909/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що сторони з 13.10.2006 року по 24.04.2012 року позивачка та відповідач перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на повному утриманні позивачки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2013 року затверджено мирову угоду між сторонами, та стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, аліменти відповідач не сплачує. ОСОБА_1 формально відноситься до своїх батьківських обов'язків, рідко спілкується з дитиною, не піклується її освітою та всебічним розвитком. Дитина не бажає спілкуватися з дитиною.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_1 подала до суду додаткові пояснення, в яких вказує, що дитина відвідувала неодноразово психолога та пройшла три курси психоемоційного стану у психолога з причини спілкування з батьком. Відповідач звернувся до районної адміністрації з заявою про встановлення йому часу для спілкування з донькою. Розпорядженням районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району № 20 від 17.01.2018 року визначений порядок участі у вихованні та спілкуванні батька з донькою, проте з цього часу відповідач бачився з дитиною один раз.

Позивачка та її представник в судове засідання з'явилися, підтримали позовні вимоги. Позивачка навела пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо можливості задоволення позовних вимог. В судове засідання до суду не прибув, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування у судове засідання не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, просить рішення прийняти з урахуванням інтересів та прав дитини.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 235, матір'ю являється ОСОБА_1, батьком - ОСОБА_3

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.04.2012 року у цивільній справі № 0814/2833/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу позовні вимоги задоволені, шлюб між сторонами розірвано.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.08.2013 року у цивільній справі № 334/3657/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів затверджено мирову угоду, згідно до якої ОСОБА_3 визнає позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з нього аліментів на користь його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитини повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 51061609, станом на 01.06.2018 року ОСОБА_3 має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 6655,09 гривень.

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району дійшов висновку про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам дитини (висновок №05/01-25/1191 від 30.11.2017 року). ОСОБА_3 належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до неповнолітньої доньки, права та інтереси якої повинні бути захищені у встановленому законом порядку, заборгованість по аліментам, станом на 01.10.2017 року, погашена повністю.

Згідно з поясненнями ОСОБА_4 від 20.12.2017 року, батьком ОСОБА_3 вона не вважає, відповідач не цікавиться її здоров'ям, освітою, не телефонує.

Розпорядженням Голови районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району від 17.07.2018 року визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_4

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 червня 2018 року по даній цивільній справі витребувано з Районної адміністрації ЗМР по Дніпровському району як орган опіки та піклування висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3

Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району надіслав до суду висновок про позбавлення батьківських прав від 15.08.2018 року №02/01-27/0785, відповідно до якого питання щодо задоволення/незадоволення позовних вимог покладає на розсуд суду.

Відповідно до повідомлення про проведену роботу Запорізького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ЗМР, 02.08.2018 року спеціалістами ЗМЦСССДМ було соціальне обстеження родини ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання родини. Під час спілкування дитини з психологом було встановлено, що між нею та батьком існує конфлікт. 06.08.2018 було здійснено вихід за адресою проживання батька ОСОБА_3 з метою проведення оцінки потреб родини, але нікого не було вдома, на телефоні дзвінки не відповідав.

Згідно з поясненнями ОСОБА_3, донька знаходиться в агресивному стані, відмовляється йти на контакт з батьком. Відповідач намагається сплачувати аліменти щомісячно, заборгованість по аліментам зобов'язується погасити.

Свідок ОСОБА_8 допитана в судовому засіданні пояснила, що працює психологом та залучалася для дослідження психоемоційного стану неповнолітньої ОСОБА_4. Вказала, що дитина на час спостереження мала стрес з причин довготривалого конфлікту між батьками., зокрема через неприпустиму поведінку батька ОСОБА_3

Допитані свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснили, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір'ю - позивачкою. Батько дитини проживає окремо, ухиляється від сплати аліментів присуджених за рішенням суду, не виявляє інтерес стосовно дитини, ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Допитана у судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_4 пояснила, що проживає разом із мамою. Батько проживає окремо. Він не цікавиться її життям. Оскільки він проживає у сусідньому будинку вона бачила його декілька разів, коли він із друзями стояв у дворі. До школи батько не ходить. Вона бажає, щоб його позбавили батьківських прав. Не бажає спілкуватися з ним, оскільки він ображає матір.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються с дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Також, відповідно до роз'яснень чинного законодавства, ухвалою ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 299/3019/16-ц встановлено, що неналежність сплати батьком аліментів сама по собі не може бути підставою для позбавлення його батьківських прав з урахуванням обставин прояву батьком ініціативи та бажання спілкуватися з дитиною, піклуватися про неї та брати участь у її вихованні.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки. Враховуючи те, що до відповідача раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, при цьому факт заперечення ним позовних вимог про позбавлення батьківських прав свідчить про наявність у нього бажання піклуватись про свого малолітню дитину.

За таких обставин позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від участі у вихованні дитини, що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Зокрема, матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можна дійти до безперечного висновку про те, що ОСОБА_3 злісно ухиляється від участі у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 2-4, 12-13, 17-18, 76-82, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 274, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду Запорізької області в 30-денний строк з дня його проголошення.

Повний текст виготовлено 14 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Гнатюк