АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 22-ц/796/6307/2018

Унікальний номер 754/989/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М.,Пікуль А.А.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Букіної О.М., по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Нова», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року позивач звернувся із позовом до відповідача на обґрунтування якого зазначив, що 12 квітня 2016 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування № PKS 1600383 майнових інтересів власника автомобіля «Ford FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_3.

14 квітня 2016 року в місті Києві на вулиці Лінійній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, та застрахованим автомобілем «Ford FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду міста Києва від 06 травня 2016 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_1

16 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до позивача із заявою на виплату страхового відшкодування і зазначена дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 16 червня 2016 року було складено страховий акт №113406 та виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 3 982,90 грн.

Враховуючи викладене та посилаючись на положення ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач просив стягнути на свою користь із відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3 982,90 грн., а також витрати на оплату судового збору в розмірі 1378,00 грн. (а.с.2-3)

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до суду заяву, за змістом якої заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні. (а.с.83)

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року в задоволенні позову ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1, третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Нова», ТОВ «Фінанс-Лайн» про відшкодування шкоди відмовлено. (а.с.85-88)

В апеляційній скарзі представник ПрАТ «ПРОСТО-страхування» - ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, незаконність та необґрунтованість рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що у ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не виникло обов'язку звернення з вимогою про відшкодування збитків до ПрАТ «Страхова компанія «Нова», зважаючи на наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Нова». Під час судового розгляду не було встановлено, що ОСОБА_1 звертався із повідомленням про настання ДТП до ПрАТ «Страхова компанія «Нова», тому позовні вимоги можуть пред'являтися безпосередньо до ОСОБА_1 (а.с.94-96)

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VІІІАпеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «Нова» повернулось з відміткою працівників пошти, що адресат вибув, заяви про зміну адреси місця знаходження до суду не надходили. (а.с.163-167)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2016 року між АТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування «ПРОСТО-КАСКО ПЛЮС» № 1600383 серії PKS, яким було застраховано майнові інтереси власника автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3. (а.с.4)

14 квітня 2016 року в місті Києві на вулиці Лінійній відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Hyundai ACCENT», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, та застрахованим автомобілем «Ford FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 (а.с.9-10)

Винність ОСОБА_1 в тому, що він 14 квітня 2016 року об 11 год. 00 хв., по вулиці Лінійній, 8, в м. Києві, керуючи автомобілем марки «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_1, порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме - під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить ОСОБА_2, що спричинило механічні пошкодження обох транспортних засобів, підтверджується матеріалами справи, постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 06 травня 2016 року та сторонами не оспорюється. (а.с.11-12)

18 квітня 2016 року власник пошкодженого автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3 - ОСОБА_2, звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. (а.с.7-8)

16 червня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування. (а.с.20)

Відповідно до страхового акта №113406 від 16 червня 2016 року дорожньо-транспортна пригода, яка відбулася 14 квітня 2016 року, визнана страховим випадком, вартість матеріального збитку та розмір страхового відшкодування ОСОБА_2 становить 3 982,90 грн. (а.с.21)

Згідно наявної в матеріалах копії платіжного доручення № 10948 від 17 червня 2016 року вбачається, що АТ «ПРОСТО-страхування» здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 за ремонт автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, на рахунок ТОВ НІКО Форвард Мегаполіс. (а.с.22)

У позовній заяві ПрАТ «ПРОСТО-страхування» посилаючись на те, що страхувальнику (потерпілому) сплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Ford Fiesta», реєстраційний номер НОМЕР_3, у розмірі 3 982,90 грн., просило стягнути з відповідача, як винної особи в порядку ст.ст. 993, 1187, 1191 ЦК України понесену матеріальну шкоду.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Нова» відповідно до Полісу АI/9327997 строком дії з 06 квітня 2016 року до 05 квітня 2017 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну становить сто тисяч гривень, розмір франшизи - нуль. (а.с.56)

18 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «Страхова компанія «Нова» повідомлення про страховий випадок, а саме про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась 14 квітня 2016 року об 11 год. 00 хв., по вулиці Лінійній, 8, в м. Києві. (а.с. 57-58)

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що розмір страхового відшкодування, який просить стягнути позивач не перевищує ліміту відповідальності страховика і доказів того, що ПрАТ «Страхова компанія «Нова» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, згідно укладеного полісу АI/9327997 від 06 квітня 2016 року позивачем не надано. Проаналізувавши межі заявлених вимог та відповідність їх нормам матеріального і процесуального права, суд прийшов до висновку про відмову в задоволення позову ПрАТ «ПРОСТО-страхування» (а.с.85-88)

Колегія суддів погодилась із таким висновком за таких підстав.

Перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов'язанні до страховика в порядку статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України &q? в;Про страхування&qu Ц; є суброгацією.

Тому, колегія суддів визнала помилковими посилання позивача на положення ст. 1191 ЦК України.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України &quЗа;Про страхування&qu Ц; до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За результатами системного аналізу статей 509, 1187, 1188, 1192 ЦК України встановлено, що факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоду (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом або договором передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають з обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України &q?х ;Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів&q?ов;.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5).

Згідно зі статтею 6 Закону України &quK ;Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів&q?ов; страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22-28, 35 вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

З огляду на зазначене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди).

Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Оскільки обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, повинно вирішуватись залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про ДТП встановленого зразка.

У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода, на думку суду, підлягає відшкодуванню страховиком у межах страхового відшкодування, передбаченого договором страхування. А у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Крім того, виконання страховою компанією свого обов'язку з відшкодування шкоди, спричиненої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не звільняє останнього від відшкодування шкоди, розмір якої перевищує відшкодування, виплачене відповідно до указаного закону.

У такому випадку правовий інститут обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у повній мірі реалізує мету свого існування. Інакше законодавчо закріплена обов'язковість страхування цивільно-правової відповідальності втрачає сенс, оскільки настання страхового випадку не тягне реалізацію договору, обов'язковість якого встановлена законом.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти позову із зазначенням, що виконав обов'язок повідомлення страхової компанії про страховий випадок. Такі пояснення відповідача підтверджуються наявними у справі доказами.(а.с. 57-58)

Тому, питання стягнення цього страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності застрахованої особи ОСОБА_1 повинно вирішуватися між позивачем та третьою особою ПрАТ «Страхова компанія «Нова».

З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку про можливість відступити від правової позиції, зазначеної Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, та відхилила відповідні доводи апелянта.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи скарги цих висновків суду не спростовують, а тому, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 06 вересня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

А.А.Пікуль