КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Макаренко І.О.
№22-ц/824/3368/2018 Доповідач - Українець Л.Д.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Федорчук Я.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києві від 29 серпня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В

У квітні 2018 року ПАТ «Київенерго» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивувало тим, що він є обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності. Відповідач мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води.

Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 01.12.2017 становить 28 664,78 грн., з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 36 453,32 грн. та яку відповідач в добровільному порядку не погашає.

Ураховуючи наведене просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані послуги з центрального опалення у розмірі 20 815,83 грн.; за постачання гарячої води у розмірі 7 848,95 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 7 788,54 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 1 762,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованість за надані послуги з центрального опалення у розмірі 20 815,83 грн.; за постачання гарячої води у розмірі 7 848,95 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 7 788,54 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Зазначає, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності йому (1/3 частина) та його сину ОСОБА_4 (2/3 частини).

Відповідно, вимоги про стягнення заборгованості лише з нього є неправомірними, оскільки йому належить лише 1/3 частині квартири, тим більше позивач не надав суду жодних доказів кому належить квартира.

Звертає увагу на те, що є пенсіонером та має право на отримання субсидії, проте інший співвласник не надає довідок про доходи і він не може оформити субсидію.

Крім того, з довідки про розмір заборгованості вбачається, що борг виник з 01 грудня 2014 року, а позовна заява подана 30 березня 2018 року, тобто позов поданий через 4 місяці після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, які з&q?, ;явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач.

ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України № 1198-VІІ від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014 року.

Згідно із п. 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань по оплаті за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води, за адресою: АДРЕСА_1, утворилася заборгованість, яка станом на 01.12.2017 року складається з: заборгованості за надані послуги з центрального опалення у розмірі 20 815,83 грн.; за постачання гарячої води у розмірі 7 848,95 грн.; 3% річних та інфляційної складової боргу у розмірі 7 788,54 грн., а всього 36 453,32 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог в повному обсязі.

Проте з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на таке.

Як убачається з доданого до апеляційної скарги Договору купівлі-продажу квартири від 08.05.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О.М. та зареєстрованого в реєстрі за №1974, ОСОБА_4 придбав 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 а відповідач ОСОБА_3 - 1/3 частку. (а.с.37)

Згідно реєстраційного посвідчення БТІ, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_4, - 2/3 частки та ОСОБА_3 - 1/3 частки на праві приватної власності. (а.с.38)

З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про обізнаність відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи, оскільки поштове відправлення в якому містилася ухвала про відкриття спрощеного провадження повернулося до суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», тому судом апеляційної інстанції беруться до уваги додані до апеляційної скарги докази.

Згідно ч.1 ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З огляду на те, що відповідач ОСОБА_3 є співвласником лише 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, тому обґрунтованим є стягнення заборгованості у відповідності до розміру його частки у праві часткової власності, а саме в розмірі 1/3 від суми заборгованості.

Щодо доводів апеляційної скарги про пропуск строку позовної давності слід зазначити наступне.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 був позбавлений права надати заяву до суду першої інстанції про застосування строків позовної давності, а тому порушене право відповідача підлягає захисту судом апеляційної інстанції, оскільки таке право відповідача є безумовним.

Відповідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

Як убачається з розрахунку заборгованості, борг виник з грудня 2014 року.

Згідно розрахунку заборгованості, остання проплата за послуги централізованого опалення відбулася в березні 2015 року, а за послуги постачання гарячої води у вересні 2016 року.

Таким чином, з наданого розрахунку вбачається часткова оплата наданих позивачем послуг, що свідчить про переривання строку позовної давності у розумінні статті 264 ЦК України.

Отже враховуючи здійснення останньої проплати у березні 2015 року, тому ПАТ «Київенерго» мало звернутися до суду за стягненням заборгованості до березня 2018.

З позовом до суду про стягнення заборгованості з грудня 2014 року по листопад 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося 13.04.2018 року.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, 07.02.2018 року ПАТ «Київенерго» зверталося в суд з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо пропуску строку позовної давності, та вважає, що позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості в межах трирічного строку звернення до суду, який переривався частковою сплатою боргу та поданням заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, з огляду на відсутність підстав для застосування позовної давності, а також того, що відповідачем не оспорюється розмір заборгованості, визначений позивачем, та не надано власного розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти, тому колегія суддів вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 1/3 частину загального розміру заборгованості, що відповідає його частці у праві власності на квартиру, а саме заборгованість за надані послуги з центрального опалення врозмірі 6938,61 грн.; за постачання гарячої води в розмірі 2616,32 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 2596,18 грн.

Отже, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог до відповідача, який є власником 1/3 частки квартири та має нести відповідальність лише в межах своєї частки у праві власності. Вимоги до іншого співвласника 2/3 частин квартири ОСОБА_4 позивачем заявлені не були.

Крім того, відповідно частин 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на наведене з відповідача користь ПАТ «Київенерго» підлягає стягненню 587,33 грн. судового збору за подачу позовної заяви. Та з позивача на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 234,93 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Крім того, ураховуючи те, що розмір судового збору за подачу апеляційної скарги був зменшений з 2643 грн. до 704,80 грн., тому з ПАТ «Київенерго» на користь держави підлягає стягненню 646,07 грн.

Керуючись статтями 252-255,256,257,267,360,625 ЦК України,п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 141,367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києві від 29 серпня 2018 рокускасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користьПублічного акціонерного товариства «Київенерго» заборгованість за надані послуги з центрального опалення у розмірі 6938,61 грн.; за постачання гарячої води у розмірі 2616,32 грн.; 3% річних та інфляційну складову боргу у розмірі 2596,18 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користьПублічного акціонерного товариства «Київенерго» 587,33 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь ОСОБА_3 234,93 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київенерго» на користь держави 646,07 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва