РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Кудряшової Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «Міські теплові мережі» Вознесенівського району до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну «МТМ» Вознесенівського району звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що у період з березня 2014 року по квітень 2016 року відповідачу було надано послуги з централізованого опалення, у нежитлове приміщення № 55 підвалу літ. А-5, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 78, на загальну суму 7142, 28 гривень.

Позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку суму заборгованості за надані послуги у розмірі 7142 гривень 28 копійок, за період з березня 2014 року по квітень 2016 року, а також оплачений при подачі позовної заяви судовий збір.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала письмові заперечення, згідно до яких просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог за період з березня 2014 року по квітень 2014 року, в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в звязку з наступним.

Згідно п. 1.3 Рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 року виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ.

Згідно зі статутом концерну „МТМ, основною метою діяльності концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Концерн „МТМ є власником виробленої теплової енергії.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (частина перша статті 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до пункту 1 частини першої, пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572, з урахуванням внесених змін постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідачу ОСОБА_1 належить на праві власності нежитлове приміщення № 55 підвалу літ. А-5, що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 78.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить.

01.07.2015 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу теплової енергії №203397.

Концерном «Міські теплові мережі» відповідачу надано послуги з централізованого опалення на підставі договір купівлі-продажу теплової енергії №203397 укладеного між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1

За період часу з березня 2014 року по квітень 2016 року у відповідача утворилась заборгованість з оплати за послуги з центрального опалення, яка складає суму в розмірі 7 142 грн. 28 коп.

ОСОБА_1 подала до суду заяву про застосування у справі строку позовної давності до вимог концерну «Міські теплові мережі».

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК в редакції на момент ухвалення оскаржуваного рішення України була обов'язковою для судів.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу у 11 липня 2017 року, то і строк позовної давності має бути облікований за три роки від дня звернення до суду з зазначеною заявою, тобто з липня 2014 року.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, врахувавши, що звернення позивача до суду із заявою про видачу судового наказу перервало позовну давність та установивши, що на час подання заяви про видачу судового наказу строк позовної давності щодо деяких платежів вже був пропущений, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості, яка має вираховуватися з жовтня 2014 року по квітень 2015 року, з жовтня 2016 року по квітень 2016 року, та становить суму в розмірі 5345,68 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 211, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні Концерну «Міські теплові мережі» в особі Філії Концерну» МТМ» Вознесенівського району до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) заборгованість за відпущену теплову енергію у розмірі 5345 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137) судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення, апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телемунікаційної системи подається до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя.

Суддя Ю.В.Геєць