Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 322/584/18Головуючий у 1-й інстанції Шиш А.Б.
Пр. № 22-ц/778/3249/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Крилової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на ухвалу судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (надалі - Банк) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.04.2012 року станом на 30 квітня 2018 року у розмірі 63399,35 грн., а саме: 291,61 грн. - заборгованість за кредитом, 54300,16 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5312,37 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2995,21 грн. - штраф (процентна складова), від сплати якої на користь Банку відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір 1762,00 грн.

Ухвалою судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року (а.с. 89-90) вищезазначену позовну заяву Банку у цій справі визнао неподаною та повернуто останньому.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач Банк у своїй апеляційній скарзі (а.с. 92-102) просив ухвалу судді суду першої інстанції у цій справі скасувати та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується (п. 8 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року).

В автоматизованому порядку у цій справі визначено колегію суддів апеляційного суду: головуючий суддя Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 105).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 17 серпня 2018 року, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ч. 2 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

Оскільки, в силу вимог ст. 369 ч. 2 ЦПК України, в редакції, чинній з 15.12.2017 року, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5, 6, 9,10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідачем відзив на вищезазначену апеляційну скаргу Банку у цій справі апеляційному суду наданий не був.

За змістом ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута апеляційним судом протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В автоматизованому порядку у цій справі замінено суддею Криловою О.В. суддю Кочеткову І.В. у зв'язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 111-112).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Банку підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву Банку у цій справі, керувався ст. 185 ЦПК України та виходив із наступного.

Ухвалою судді від 03 липня 2018 вказану позовну заяву було залишено без руху, у зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення її недоліків, тривалістю п'ять днів з дня вручення йому копії ухвали.

10 липня 2018 року до суду надійшла заява позивача про долучення до матеріалів справи виписки по особовому рахунку відповідача, а також завірених копій документів, доданих до позовної заяви. Також позивач, не виконавши ухвалу судді про залишення позовної заяви без руху, фактично оспорюючи її законність, зазначає, що у позовній заяві наведено розрахунок заборгованості, який є обґрунтованим, оскільки законодавством не встановлено форму такого розрахунку.

Разом з тим, доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки в ньому не відображено арифметичних дій, за якими розрахована заборгованість за кредитом.

Суддя зазначав, що п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зобов'язує позивача зазначати саме обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Чинний ЦПК не містить поняття словосполучення "обґрунтований розрахунок".

Значення слова "обґрунтований" наведено в Академічному тлумачному словнику, згідно якого "ОБҐРУНТОВУВАТИ, ую, уєш, недок., ОБҐРУНТУВАТИ, ую, уєш, док., перех. - висувати на підтвердження чого-небудь переконливі докази, факти і т. ін.; аргументувати".

Суддя зазначав, що доданий до позовної заяви документ, який названо позивачем "Розрахунок заборгованості за договором" не являється обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються, в розумінні п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, а являються лише документом, в якому зазначена інформація про те, станом на яке число і в якій сумі у відповідача виникла заборгованість, і з нього не видно яким чином вона нарахована, у зв'язку з чим суд не має можливості перевірити її правильність.

Також не являється обґрунтованим розрахунком сум, що стягуються, і зазначення позивачем загальних формул, за якими відповідачу нарахована заборгованість. Розрахунок буде обґрунтованим лише в тому випадку, якщо в ньому будуть зазначені суми, та арифметичні дії (множення, ділення та ін.), які з ними були проведені, і на підставі яких виникла загальна сума заборгованості, наприклад 2 + 2 = 4.

Крім того, перекладення обов'язків сторін на суд не сприятиме розгляду справи в розумні строки, на недопущення порушення яких неодноразово звертав увагу в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Відповідно до ст. 8 Конституції України та ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

П.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції").

Отже, аналіз практики Європейського суду щодо тлумачення положення "розумний строк" свідчить: в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" він роз'яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Дана справа не є складною, і затягування її розгляду через необхідність суду самостійно нараховувати заборгованість за договором, що, крім іншого, не являється обов'язком суду, а також витребовувати оригінали документів у зв'язку із ненаданням позивачем належним чином засвідчених їх копій, не буде вважатися виправданим порушенням розумних строків розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи, суд першої інстанції вважав, що позовна заява Банку у цій справі підлягає поверненню позивачеві.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

З 15.12.2017 року набрав законної сили ЦПК України в новій редакції. В силу вимог Перехідних положень ЦПК України в новій редакції суд першої інстанції та апеляційний суд мають керуватись новою редакцією Кодексу при вирішенні цієї справи.

Згідно із рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип Банку з публічного та приватне акціонерне товариство та змінено найменування Банку на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК» (а.с. 98-100).

Так, дійсно відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

Також в силу вимог ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Встановлено, що Банком при подачі вищезазначеного позову у цій справі були додержанні вищезазначені вимоги ЦПК України, а саме: був наданий до його позовної заяви розрахунок сум, що стягуються (а.с. 6-7)), який, на думку Банку, є обґрунтованим та достатнім доказом, а також копія позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї, для відповідача, що підтверджується переліком документів, що додавались до позовної заяви Банку (а.с. 4-5), та відсутністю у матеріалах цієї справи акту суду першої інстанції про відсутність будь-яких документів згідно переліку при подачі позову Банком до суду першої інстанції.

При вищевикладених обставинах, вимоги судді суду першої інстанції до Банку, як позивача, в ухвалі від 03 липня 2018 року (а.с.49) є надуманими та безпідставними.

Оскільки, фактично на стадії відкриття провадження у цій справі суд першої інстанції вдався до оцінки доказів Банку, наданих в обґрунтування його позову у цій справі, зокрема розрахунку Банку про заборгованість відповідача перед останнім, що можливо лише за результатами розгляду цієї справи судом першої інстанції по суті у нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст. ст. 89, 244-245, 264, 265 ч. 4 ЦПК України.

Але Банк все одно частково виконав ці безпідставні вимоги суду першої інстанції у встановлений останнім строк у цій справі, подавши 06.07.2018 року поштою (а.с. 51-88) відповідні заяву та копії матеріалів.

На що суд першої інстанції не звернув належної уваги та безпідставно повернув Банку його вищезазначену позовну заяву у цій справі.

В силу вимог ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених… прав…

При вищевикладених обставинах, доводи Банку, як позивача та особи, яка подала апеляційну скаргу, ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, що перешкоджає подальшому розгляду цієї справи, та в силу вимог ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення питання) до суду першої інстанції.

Також встановлено, позивачем Банком при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн. (а.с. 97).

Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 141, 367, 369, 371-372, 374, 379, 381-384, п. 8 Перехідних положень ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 20 липня 2018 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови у цій справі апеляційним судом складений 12.09.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Крилова О.В.