Справа № 527/2055/18
провадження 2/527/847/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2018 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

за участю секретаря судових

засідань - ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей та збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей та збільшення розміру аліментів.

В своєму позові, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24 лютого 2012 року рішенням Глобинського районного суду Полтавської області стягнуто з ОСОБА_5 аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частка від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

В травні 2016 року вона уклала шлюб із ОСОБА_6 та змінила прізвище із ОСОБА_5 на Кузьмич. На даний час шлюб із ОСОБА_6 - розірвано. Як вбачається із «Звіту про здійснення відрахування та виплати», виданого Фермерським господарством «Глобине Росія», щомісяця із відповідача утримується сума аліментів 1860 гривень на двох дітей. В серпні 2018 року, у звязку із необхідністю підготовки дітей до школи, вона звернулася до відповідача із проханням надати кошти для купівлі необхідних дитячих речей, оскільки тих коштів, які стягуються не вистачає і передбачаються додаткові витрати. Відповідач пообіцяв, що відшкодує частину додаткових витрат, які будуть здійснені у звязку із підготовкою дітей до школи, в звязку з чим нею було придбано дітям усі необхідні речі на загальну суму 13986 грн. Коли звернулася до відповідача, щоб він повернув половину коштів, останній їй відмовив та повідомив, що крім аліментів більше ніяких коштів сплачувати не буде.

Крім того, рішенням суду стягуються із відповідача аліменти 1/3 частина від доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на даний час є мінімальною безспірною сумою. Разом з тим, діти підростають, їхні потреби для фізіологічного існування та розвитку постійно збільшуються. Крім офіційної заробітної плати відповідач має доходи від обробітку земельної ділянки, яку він взяв в оренду, а тому матеріальний стан ОСОБА_5 покращився порівняно із тим періодом, коли ухвалювалося судове рішення про стягнення аліментів, тому вважає що існують достатні підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила суд, стягнути із відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат на малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме грошові кошти в сумі - 6 975,50 грн. Збільшити розмір аліментів та стягнути із відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, до половини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

07 листопада 2018 року представник відповідача по справі надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти позову заперечує, посилаючись на те, що в період з січня 2018 року по час подачі позову позивачем по справі, а саме до жовтня 2018 року, остання неодноразово усно зверталася до позивача щодо добровільного надання коштів на утримання їх дітей, невраховуючи того, що з його заробітної плати, кожного місяця отримувала 1860 гривень та ним було надано додатково за вищезазначений період часу більше 8000 гривень. Крім того, позивач по справі зверталася до відповідача з вимогою, щоб він надав кошти для підготовки дітей до школи, але на той час коштів у нього не було оскільки він отримує заробітну плату в розмірі 4700 грн., інших доходів не має. У позовній вимозі позивача, які стосуються понесених нею витрат на придбання одягу до школи вважає за необхідне відмовити, оскільки такі витрати відповідно до положень ст. 185 СК України, не є додатковими витратами, а є основними витратами по утриманню дитини, які повинні покриватися за рахунок доходу позивача та аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Щодо позовної вимоги, про збільшенням розміру аліментів з 1/3 частини до 1/2 частини, доходу не погоджується посилаючись на те, що стаття 192 СК України, вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а позивач по справі, в позові не зазначив жодних вищезазначених факторів, та будь-яких доказів, які підтверджують дані обставини справи, не заперечував проти стягнення з нього в подальшому аліментів в розмірі 1/3 частини частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму визначеного для дітей відповідного віку.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із наведених в ньому підстав.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні стосовно позовних вимог позивача заперечував із наведених підстав у його письмовому відзиві.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, обєктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_7, 16 липня 2009 року та ОСОБА_8, 30 серпня 2011 року, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8,9).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 24 лютого 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частка від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку (а.с.10).

Згідно звітів про здійснення відрахування та виплати Фермерського господарства «Глобине-Росія» щодо ОСОБА_5, згідно виконавчого листа № 1604/316/2012 виданого 22.05.2012 року з період з січня 2018 року по липень 2018 року стягнуто по 1860,00 грн., у липні 2018 1944,00 грн. (а.с.11-13).

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей суд встановив.

Як вбачається з наданих позивачем товарних чеків № 28-31 від 04 серпня 2018 року та довідки виданої ФОП ОСОБА_10 від 11.10.2018 року, позивачем було придбано дитячий одяг та взуття на загальну суму 13951,00 грн. (а.с.15-16).

У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах - на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Представник відповідача в своєму відзиві не заперечує того факту, що на придбання дітям зазначеного одягу коштів не надавав.

Заперечуючи в цій частині стосовно позову, представник відповідача посилається на те, що зазначені витрати не є додатковими у розумінні ст. 185 Сімейного кодексу України.

Суд критично відноситься до таких тверджень представника відповідача, оскільки перелік додаткових витрат встановлений ст. 185 Сімейного кодексу України не є вичерпним, а кошти витрачені позивачем для придбання дітям речей до школи здійснено одноразово, що значно перевищує розмір стягуваних з відповідача аліментів, крім того позивачем заявлено позовну вимогу в цій частині про стягнення половини витрат.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов в цій частині є законним обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню на користь позивача додаткові витрати на малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме грошові кошти в сумі - 6 975,50 грн.

Вирішуючи позовну вимогу в частині збільшення розміру аліментів на утримання дітей суд встановив.

Підставою для збільшення розміру аліментів, позивач зазначає те, що відповідач орендував земельну ділянку, від обробітку якої буде отримувати додатковий дохід, крім того діти хворіють та у звязку з відвідуванням ними танцювального колективу потребують додаткових витрат.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, орендар ОСОБА_5 уклав договір оренди земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17-18).

Як вбачається з Довідок виданих 10.10.2018 року Амбулаторією загальної практики сімейної медицини м. Глобине, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 на протязі року лікувався амбулаторно, у звязку з ГРВІ 6 разів та г. бронхітом 2 рази, ОСОБА_7, 16.07.3009 року народження на протязі року лікувався амбулаторно, у звязку з ГРВІ 3 рази та г. бронхітом 2 рази (а.с.30-31).

Діти ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відвідують Глобинську дитячу школу мистецтв, ОСОБА_7 приймає участь у міжнародних фестивалях та конкурсах (а.с.51-56).

Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що відповідач в 2018 році надавав позивачу 240 євро на оздоровлення дітей.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що отримання в оренду відповідачем земельної ділянки не свідчить про зміну його матеріального стану, оскільки не підтверджено отримання ним доходу від оренди, крім того, рішенням суду стягнуто аліменти у частці від доходу та у випадку збільшення заробітної плати відповідача, а також отримання ним відповідних доходів від оренди земельної ділянки відповідно буде збільшуватися розмір стягуваних аліментів на утримання дітей. Також суд дійшов висновку, що хвороби дітей не є хронічними, які потребують постійного лікування, крім того, відповідач приймає участь у їх оздоровленні шляхом надання грошових коштів позивачу.

Не є підставою для збільшення розміру аліментів зміна мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки зміна законодавства не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. В даному випадку питання визначення мінімального розміру аліментів, що підлягають стягненню із боржника, належить до повноважень державного виконавця.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обставини встановлені ст. 192 Сімейного кодексу України які необхідні для збільшення розміру аліментів відсутні, тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат позивача повязаних з правничою допомогою адвоката суду надано Довідку розрахунок та квитанцію на суму 3000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, одну з яких задоволено, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1500,00 грн. (3000,00 / 2 ) пропорційно до задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 185,192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,13,76,133, 137,141, 258-259, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, рнокпп: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 додаткові витрати на малолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 6975,50 грн. (шість тисяч девятсот сімдесят пять гривень 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. (одна тисяча пятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до п.п.п. 15.5 п.п. 15 п. 1 Розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Позивач: ОСОБА_2 (39000, Полтавська область, м. Глобине, вул. Котляревського, буд. 18, рнокпп: НОМЕР_2).

Відповідач: ОСОБА_5 (39000, Полтавська область, м. Глобине, вул. Шкільна, 5, рнокпп: НОМЕР_1).

Повний текст рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя А. О. Олефір