КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________
Справа №755/6758/18
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/589/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 червня 2018 року (суддя Ластовка Н.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди,

встановила:

у травні 2018р. позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача вартості матеріального збитку в сумі 104 714грн 12коп., витрат за проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2 000грн та 1 067грн 15коп. судового збору.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 10 листопада 2017р. під час руху на автомобілі «Опель Астра», д.н.з. НОМЕР_1, по вул. Віфлеємській, 12 у м. Києві, на автомобіль впала суха гілка, яка відламалась від дерева, що знаходилось поблизу проїзної частини, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль, зокрема, капот, передні ліві двері, ручка задньої двері, ліва та права передні фари, решітка радіатора, радіатор охолодження двигуна, ліва протитуманна фара, передній бампер, лобове скло та дах автомобіля.

Позивач стверджувала, що вартість збитків, яка визначена у звіті № 62/11/17 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 28 листопада 2017р., має бути відшкодована відповідачем, як балансоутримувачем прибудинкової території із зеленими насадженнями за адресою: м. Київ, вул. Віфлеємська, 12.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 4 червня 2018 року позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» на користь ОСОБА_2 вартість матеріального збитку в сумі 104 714грн 12коп., витрати за проведення оцінки вартості матеріального збитку в сумі 2 000грн та судовий збір у розмірі 1 067грн 15коп., а всього на загальну суму 107 781грн 27коп.

У поданій апеляційній скарзі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва» просить рішення суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за підсудністю для встановлення всіх обставин справи.

Відповідач посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, оскільки позивачем не надано схеми місця пригоди, а з наданих позивачем документів неможливо встановити місце пригоди. Крім того, позивачем не доведено завдання шкоди відповідачем, протиправності його дій, причинного зв'язку між діями та заподіяними збитками, а також вину відповідача.

Крім того, відповідач зазначає, що суд не звернув увагу, що позивач не є власником пошкодженого автомобіля, тому є неналежним позивачем.

Також відповідач не погоджується із розміром матеріального збитку, на спростування якого надав копію звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 760/11-17 від 5 грудня 2017р.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, вважаючи доводи відповідача безпідставними, оскільки вважає, що позивачем було доведено, що шкода позивачу завдану винними діями відповідача, а приєднаний до апеляційної скарги звіт від 5 грудня 2017р. не може бути прийнятий до розгляду, так як не був наданий відповідачем під час розгляду судом першої інстанції і відповідачем у апеляційній скарзі не наведені підстави ненадання такого доказу до суду першої інстанції.

КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району міста Києва», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.144, 154, 192), тричі свого представника у судове засідання не направив, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у його відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 10 листопада 2017р. позивач керувала автомобілем «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1. Рухаючись по вул. Віфлеємській у м. Києві, біля будинку 12 на автомобіль впала суха гілка, яка відламалася від дерева, що знаходилось біля проїзної частини, у результаті чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Звітом про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику, пошкодженням колісного транспортного засобу від 28 листопада 2017року визначена вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 104 714,12грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача було пошкоджено у зв'язку із невиконанням відповідачем покладених на нього, як балансоутримувача будинку, обов'язків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

У підтвердження пошкодження її автомобіля позивачем був наданий звіт про оцінку

вартості збитку, нанесеного власнику пошкодження колісного транспортного засобу, який відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції не оспорювався, докази її звернення у день заподіяння шкоди до органів поліції з метою фіксування цієї події, фотокартки та повідомлення відповідача про місце та час огляду транспортного засобу спеціалістом.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4).

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У порушення вказаних норм процессуального права відповідачем не надано жодного доказу у спростування тверджень позивача.

Відповідач не заперечував, що він є балансоутримувачем будинку 12 по вул. Віфлеємській у м. Києві.

У статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Статтею 24 вказаного закону визначено, що балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Пунктом 1 частини 2 статті 18 вказаного закону визначено, що підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 зазначеного закону елементами (частинами) об'єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (пункт 2).

За змістом пункту 5.5. Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10 квітня 2006р., зареєстровані у Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 р. за N 880/12754, на балансоутримувача покладений обов'язок за збереження зелених насаджень та належний догляд за ними.

Суду першої інстанції надано лист комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Дніпровського району м. Києва, згідно якого територія біля будинку 12 по вул. Віфлеємській у м. Києві з елементами зовнішнього благоустрою, у тому числі зеленими насадженнями, не знаходиться на балансі і не обслуговується зазначеним підприємством.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що саме відповідач, як балансоутримувач будинку та прибудинкової території, на якому знаходилося дерево, з якого впала гілка на автомобіль позивача, повинен був належним чином доглядати за зеленими насадженнями.

Доводи апеляційної скарги, що відповідач належним чином здійснював догляд за зеленими насадженнями, розташованими біля будинку 12 по вул. Віфлеємській у м. Києві, належними доказами підтверджено не було.

Крім того, позивачем було надано докази, що дерево, з якого впала гілка, що пошкодила автомобіль позивача, після події було видалено, однак відповідачем не було заперечено, що саме він видалив дане дерево та не надано доказів, що вказане дерево не було сухим або пошкодженим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за заподіяну позивачу шкоду.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що позивач не є власником автомобіля, а тому є неналежним позивачем у даному спорі, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Як зазначив Верховний Суд України у справі 6-183цс14, відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Під час судового розгляду було встановлено, що позивач у момент дорожньо-транспортної пригоди правомірно володіла транспортним засобом, а тому вона має право на відшкодування завданих збитків.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належного доказу у підтвердження розміру матеріальної шкоди, колегія суддів вважає безпідставним, так як позивачем наданий звіт про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, який складено оцінювачем, який має відповідну кваліфікацію, що підтверджено належними документами, доданими до звіту.

Крім того, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заперечував проти вказаного доказу та не посилався на те, що він не є належними.

Згідно частин 1 та 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Додавши до апеляційної скарги висновки щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, який складено 5 грудня 2017року, відповідач не навів обґрунтування неподання даного доказу до суду першої інстанції, тому колегія суддів не вбачає підстав для прийняття цього доказу.

Доводи апеляційної скарги не містять обґрунтування порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення правил територіальної юрисдикції (підсудності), не встановлено таких порушень і судом, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду з направленням справи до іншого суду першої інстанції для розгляду за

підсудністю.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справ, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України,

постановила:

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» залишити без задоволення, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 4 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк