Справа № 363/4903/16-ц Головуючий у І інстанції Рудюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/2853/18 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 1 07.09.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

7 вересня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Ігнатченко Н.В.,

суддів: Сушко Л.П., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Вергелес О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року ухваленого у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2017 року ТОВ «Комплекс Агромарс» звернулося до суду із указаною вище заявою, в якій з урахуванням уточнених вимог просило рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року у справі № 363/4903/16-ц скасувати за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог зазначило, що рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року у справі № 363/2337/16-ц, згідно якого скасовано наказ про звільнення позивача, поновлено його на роботі, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та на підставі якого ухвалено рішення, що переглядається, було скасовано в касаційному порядку 24 травня 2017 року.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року заяву ТОВ «Комплекс Агромарс» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року задоволено, скасовано дане рішення та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, а заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Позивач вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, недостатньо мотивованим та таким, що ухвалене з порушенням розумного строку розгляду справи. При цьому цивільні справи № 363/2337/16-ц та № 363/4903/16-ц не пов'язані між собою з огляду на різні предмети спору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

За правилом частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року у справі № 363/4903/16-ц позов ОСОБА_2 до ТОВ «Комплекс Агромарс» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_2 15 270,78 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року, з 23 серпня 2016 року по 7 жовтня 2016 року включно, з урахуванням коефіцієнта інфляції. В частині стягнення моральної шкоди відмовлено.

15 червня 2017 року Апеляційний суд Київської області ухвалив рішення, яким рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року змінив в частині стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення. Стягнув з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в розмірі 7 391,74 грн. У задоволенні вимог ОСОБА_2 про нарахування на суму середнього заробітку коефіцієнту інфляції відмовив. В іншій частині рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 листопада 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Комплекс Агромарс» відхилено. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року, в незмінній після апеляційного перегляду частині, та рішення апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року залишено без змін.

Задовольняючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та скасовуючи це судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в основу рішення Вишгородського районного суду Київської області від 10 березня 2017 року, яке заявник просив суд переглянути за нововиявленими обставинами, покладено рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов'язання вчинити дії, яке скасовано судом касаційної інстанції, а відтак це впливає на кінцевий результат розгляду спору про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та тягне за собою ухвалення іншого за змістом рішення.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Вичерпний перелік підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами витлумачені в частині 2 статті 423 ЦПК України. Зокрема, пунктом 3 передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Отже, для визначених пунктом 3 частини 2 статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

У пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише у тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги тим, що ТОВ «Комплекс Агромарс» відмовилося в добровільному порядку виконати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року у справі № 363/2337/16-ц, яке допущено до негайного виконання, що відповідно до статті 236 КЗпП України є підставою для виплати йому середнього заробітку за весь період затримки.

За змістом вказаного рішення, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області 17 листопада 2016 року, судом скасовано наказ за № 577-к-з від 9 червня 2016 року начальника відділу кадрів ТОВ «Комплекс Агромарс» про звільнення ОСОБА_2 за прогули без поважних причин відповідно до пункту 4 статті 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_2 на роботі у філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» на посаді технолога цеху водопостачання та очисних споруд технічного департаменту з 9 червня 2016 року, стягнуто з ТОВ «Комплекс Агромарс» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 9 червня 2016 року по 23 серпня 2016 року в розмірі 6 963,32 грн., в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Проте ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Комплекс Агромарс» задоволено частково. Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області 17 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції, розглядаючи заяву ТОВ «Комплекс Агромарс» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення заяви, оскільки правильно розтлумачив вимоги статті 423 ЦПК України та врахував роз'ясненння Пленуму, установивши, що підставою для ухвалення судового рішення, що переглядається, було скасоване рішення Вишгородського районного суду Київської області від 23 серпня 2016 року, вірно вважав, що ця обставина є нововиявленою та впливає на кінцевий результат розгляду даного спору й тягне за собою ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому процедура скасування остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним (рішення ЄСПЛ у справі «PRAVEDNAYA v. RUSSIA № 69529/01, § 27, 28, від 18 листопада 2004 року).

Доводів, які б спростовували законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог матеріального та процесуального законодавства і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, крім випадків визначених у частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Л.П. Сушко

А.С. Сержанюк