Справа № 653/1648/18
Провадження № 2/653/953/18
РІШЕННЯ

іменем України

"17" липня 2018 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді - Венглєвської Н.Б.,

секретаря - Копєйко Д.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування та виділ частки із спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування та виділ частки із спільного майна, та просить визнати за ним право власності на 1/3 частину автомобіля ЗАЗ FORZA.2012 року випуску, № кузова Y6DAF6854C0009866, реєстраційний номер НОМЕР_1 в порядку спадкування після смерті його дружини ОСОБА_4, яка померла, 30 листопада 2017 року яку вона мала успадкувати після смерті сина ОСОБА_5, який помер 06.03.2016 року в порядку спадкової трансмісії. Стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошову компенсацію вартості 1/3 частки автомобіля ЗАЗ FORZA в сумі 28206 гривень 60 копійок, яка належала його дружині ОСОБА_4. Припинити право спільної часткової власності.

В поданому позові позивач ОСОБА_2 посилаються на те, що він та померла ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, який помер 08.03.2016 року. ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Спільних дітей подружжя не мало. За час спільного проживання їхній син і відповідачка придбали автомобіль ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, номер кузова У6DAF6854С0009866, реєстраційний № НОМЕР_1. Рішенням Генічеського районного суду від 28.07.2017 року частково були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 і з урахуванням того, що він та померла ОСОБА_4 також мають право на спадщину (по 1/3 частці кожний), суд визнав за відповідачкою право власності в порядку спадкування на 1/3 частку вказаного автомобіля. Згоди між співвласниками спадкового майна щодо добровільного вирішення питання, про отримання компенсації вартості належних часток, сторонами не досягнуто, тому позивач звертався до суду з позовом до суду для вирішення даного питання. Також зверталася і ОСОБА_4, однак до вирішення заявлених позовних вимог, ОСОБА_4 30 листопада 2017 року померла, у звязку з чим ухвалою суду від 21 березня 2018 року позов було розєднано і справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 зупинено до встановлення правонаступника. На даний час відновлено провадження за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 являється спадкоємцем на спадщину, яку прийняла ОСОБА_4, яка померла 30 листопада 2017 року.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_1 повністю підтримав заявлені позовні вимоги і вказані у позові обставини також просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку вказаного автомобіля, в порядку спадкування після померлої дружини, в частині вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 після смерті її сина ОСОБА_5, який помер 08.03.2016 року, так як він є її чоловіком і прийняв спадщину, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.05.2018 року.

Відповідачка ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Суд вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є батьком, а відповідачка дружиною, ОСОБА_5, який помер 08.03.2016 року. ОСОБА_4 являється матір»ю померлого ОСОБА_5, який помер 08.03.2016 року. 30 листопада 2017 року померла ОСОБА_4. Всі є спадкоємцями першої черги майна померлого 08.03.2016 року ОСОБА_5. За життя спадкодавцю належав автомобіль ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, № кузова У6DAF6854С0009866, реєстраційний № НОМЕР_1.

В 2017 році відповідачка звернулась до Генічеського районного суду і з позовом до батьків спадкодавця про визнання права власності на вказаний автомобіль. Рішенням Генічеського районного суду від 28.07.2017 року позовні вимоги були задоволені частково і з урахуванням того, що батьки померлого також є спадкоємцями першої черги і вважаються такими, що прийняли спадщину (по 1/3 частці кожний), суд визнав за відповідачкою право власності в порядку спадкування на 1/3 частку вказаного автомобіля. Оскільки зазначені вище обставини встановлені рішенням суду, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Ухвалою суду від 21 березня 2018 року було роз'єднано та виділено в самостійне провадження зі справи №653/3666/17 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування на1/3 частину автомобіля ЗАЗ FORZA 2012 року випуску.

Ухвалою від 29.05.2018 року було відновлено провадження у справі, через встановлення правонаступника на спадкове майно ОСОБА_4, яким є її чоловік ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1276 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

В п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 1-3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до вимог ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Автомобіль є неподільною річчю, оскільки виділ у натурі частки із цього спільного майна є неможливим.

За даних обставин, згідно з приписами ч.2 ст. 364 ЦК України позивач, як співвласник майна, що перебуває у спільній частковій власності, має право на одержання від іншого співвласника, який фактично використовує автомобіль грошової компенсації вартості належної йому часток.

Згідно специфікації та акту приймання передачі спірного автомобіля, який надавався суду самою відповідачкою в судовому засіданні під час розгляду її позову до батьків спадкодавця, його вартість становить 84620 грн. Враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю і перебуває у користуванні відповідачки, а позивач погодився на отримання компенсації вартості його частки у цьому майні, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Як вбачається із відповіді нотаріуса позивачу так і померлій ОСОБА_4 було відмовлено в оформлені спадщини через відсутність у них документів на вказаний автомобіль, тому вимоги щодо визнання права власності, як його визнано за відповідачкою рішенням суду, підлягають задоволенню.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник представник не оспорювали вартість спадкового майна.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає. що позивач має право на 1/3 частину спадкового майно його дружини ОСОБА_4, яку вона мала успадкувати після смерті свого сина ОСОБА_5, померлого 08.03.2016 року, однак не встигла прийняти, так як померла , тому позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому оскільки позовні вимоги позивача задоволені, тому сплачений судовий збір в сумі 846,25 гривень підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 364, 365, 1261 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування право власності на 1/3 частину автомобіля ЗАЗ FORZA.2012 року випуску, № кузова Y6DAF6854C0009866, реєстраційний номер НОМЕР_1 після смерті його дружини ОСОБА_4, яка померла, 30 листопада 2017 року, яку вона мала успадкувати після смерті сина ОСОБА_5, який помер 08.03.2016 року в порядку спадкової трансмісії, який належав померлому ОСОБА_5

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, у розмірі 28206 грн.60 коп. вартості в рахунок належної ОСОБА_4, померлої 30 листопада 2017 року, 1/3 частки автомобіля ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, номер кузова Y6DAF6854С0009866, реєстраційний № НОМЕР_1.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку у праві спільної часткової власності на автомобіль ЗАЗ FORZA, 2012 року випуску, номер кузова Y6DAF6854С0009866, реєстраційний № НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 846 гривень 20 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд Херсонської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Б. Венглєвська