Маловисківський районний суд Кіровоградської області
Справа № 392/737/18
Провадження № 2/392/599/18

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 рокуМаловисківський районний суд Кіровоградської області у складі:

Головуючої: судді Кавун Т.В.

при секретарі Стець Т.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мала Виска справу за позовом ОСОБА_2 до Маловисківської міської ради Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

31.05.2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.07.2008 року помер її чоловік ОСОБА_3. За життя йому було виділено земельну ділянку площею 10 000 кв.м в районі провулку ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства та 18.09.1991 року рішенням сесії Маловисківської міської ради народних депутатів його було визнано фермером, а його господарство селянським. В 1992 році йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 10, 8 га для ведення селянського ( фермерського) господарства на території Маловисківської міської ради, на підставі Державного акта серія Б № 051487 від 1992 року. Вона є його спадкоємцем першої черги. Звернувшись до державного нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, їй було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що відповідає дійсності на спадкову земельну ділянку. ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку у довічне успадковуване володіння як громадянину, що виявив бажання вести селянське ( фермерське) господарство, відповідно до ст. 50 ЗК Української РСР, в редакції станом на 10.12.1991рік. Оскільки, її чоловіку ОСОБА_3 рішенням виконкому Маловисківської міської ради народних депутатів від 10.12.1991 р. було виділено землю у довічне успадковуване володіння, просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:001:0448, площею 10 га сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства розташовану на території Маловисківської міської ради Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який 30.07.2008 року помер.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник Маловисківської міської ради Кіровоградської області до суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області до суду надіслав відзив відповідно до якого позовні вимоги не визнають та просять відмовити в задоволенні позову, так як ОСОБА_3 за життя мав би переоформити дану земельну ділянку у встановленому порядку та отримати її у власність чи користування.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані докази та матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

30.07.2008 року помер ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ОЛ №075441.

За життя ОСОБА_3 було передано у приватну власність для ведення селянського ( фермерського) господарства земельну ділянку площею 10,8 гектарів, що розташована на території Маловисківського міськвиконкому Маловисківського району Кіровоградської області, відповідно до Державного акту на право користування землею серія Б № 051487, виданий 1992 року, зареєстрований 08.12.1992 року за №3 в Державному реєстрі земель, що вбачається з Державного акту та інформації наданої начальником Маловисківського районного відділу Кіровоградської регіональної філії ДП « Центр ДЗК», що міститься в спадковій справі заведеній до майна померлого 30.07.2008 року ОСОБА_3.

Рішенням сесії Маловисківської міської ради народних депутатів від 18.09.1991 року за № 35 визнано ОСОБА_3 фермером, а його господарство селянським.

Рішенням виконавчого комітету Маловисківської міської ради народних депутатів від 10.12.1991 року за № 346, виділено ОСОБА_3 земельну ділянку площею 10 000 кв м в районі провулку ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства. Зобов»язано ОСОБА_3 замовити в бюро технічної інвентаризації документацію на вказану земельну ділянку. Рішення виконкому про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки затвердити на черговій сесії міської ради нарождних депутатів.

Рішенням Маловисківської районної ради народних депутатів від 18.09.1992 року за № 112 затверджено проект відведення земель селянським ( фермерським ) господарствам в тому числі і ОСОБА_3.

На підставі даного рішення було перенесено в натурі межі земельної ділянки площею 10,8 га, що вбачається з акту про перенесення меж земельної ділянки.

18.09.1992 року було проведено державну реєстрацію юридичної особи-СФГ « Панков».

Рішенням виконавчого комітету Маловисківської міської ради народних депутатів від 27.02.1992 року за № 72, ОСОБА_3 було затверджено акт відбору земельної ділянки під будівництво житлового будинка, господарських будівель і ферми на території фермерського господарства громадянина ОСОБА_3. Дозволено замовити проектно-кошторисну документацію.

18.11.1992 року рішенням Маловисківської міської ради народних депутатів вирішено затвердити акти відбору земельних ділянок організаціям та громадянам міста в тому числі під будівництво господарського дворища ОСОБА_3, рішення № 72 від 27.02.1992 р..

Відповідно ОСОБА_3 виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудівнику ОСОБА_3 по вул. К. Лібкнехта, 1 в м. Мала Виска . З генплану, що міститься в будівельному паспорті, вбачається, що на земельній ділянці, яка виділена ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Маловисківської міськради народних депутатів № 72 від 27.02.1992 року, розміщені об"єкти такі як житловий будинок, господарські будівлі, вугильний дворик, будівля для худоби і птиці, вбиральня, баня, літня кухня та гараж.

З копії довідки виданої начальником відділу Держкомзему у Маловисківському районі , вбачається, що Державний акт серія Б № 051487 від 1992 року виданий на ім"я ОСОБА_3 у приватну власність для ведення селянського ( фермерського) господарства станом на 01.01.2009 року є дійсним і його заміна на державний акт нового зразка не є обов"язковим.

В ході проведення інвентаризації земель 10.10.2013 року виділеній у приватну власність ОСОБА_3 земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер :02:001:0448.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1225 ЦК України, передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 6 Земельного кодексу Української РСР ( станом на 18.12.1990 року, що діяв на момент виникнення правовідносин), у довічне успадковуване володіння земля надається громадянам ОСОБА_5 РСР для: ведення селянського (фермерського господарства); ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель; садівництва; дачного і гаражного будівництва; традиційних народних промислів; у разі одержання у спадщину жилого будинку або його придбання. Порядок успадковування права володіння земельною ділянкою визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. У постійне володіння земля надається колгоспам, радгоспам, іншим державним, кооперативним, громадським підприємствам, установам і організаціям, релігійним організаціям для ведення сільського та лісового господарства.

Статтею 22 Земельного кодексу Української РСР, право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється.

Право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною Радою Української РСР. Право тимчасового користування землею (в тому числі і на умовах оренди) оформляється договором ( ст.ст. 23,24 ЗК Української РСР).

Згідно ч.1 ст. 50 та ч.1 ст. 52 ЗК Української РСР, громадянам ОСОБА_5 РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що грунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ. Для ведення селянського (фермерського) господарства надаються земельні ділянки, розмір яких не повинен перевищувати 50 гектарів сільськогосподарських угідь і 100 гектарів усіх земель.

Статтею 55 ЗК Української РСР, передбачено, що у разі смерті громадянина, який вів селянське (фермерське) господарство, право володіння земельною ділянкою передається одному із спадкоємців. При цьому перевага в успадкуванні права володіння земельною ділянкою надається одному із членів селянського (фермерського) господарства - одному із подружжя, дітей, батьків, родичів, які проживали і вели разом із спадкодавцем господарство.

Позивач звернувшись до державного нотаріуса Маловисківської районної державної нотаріальної контори отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, у спадкоємця відсутній оригінал правовстановлюючого документа, що відповідає дійсності ( держакт зразка Радянського Союзу) на спадкову земельну ділянку та не зареєстровано у відповідних органах.

З оглянутого в судовому засіданні оригінала Державного акту серія Б № 051487 встановлено, що ОСОБА_3 було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення селянського ( фермерського) господасртва, який зареєстровано 08.12.1992 року за №3.

Крім того, з даного акту вбачається, що останній підлягає заміні після надходження бланків нового зразка, але заміну ОСОБА_3 не провів.

Станом на 27.08.2018 року відомості щодо скасування чи то визнання недійсним державного акту серія Б № 051487 на земельну ділянку площею 10,8 га для ведення селянського ( фермерського) господарства виданого на ім"я ОСОБА_3 у відділі у Маловисківському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відсутні, згідно інформації наданої в.о.начальника відділу.

Отже, відповідно до вимог Земельного кодексу Українсьької РСР, який був чинний на момент виникнення даних правовідносин, ОСОБА_3 було передано за його бажанням у довічне успадковуване володіння земельну ділянку, площею 10 000 кв. м., для ведення селянського ( фермерського) господарства. На даний час державний акт на підставі якого у спадкодавця виникло право власності на виділену йому земельну ділянку не скасовано та не визнано не дійсним, а отже він є чинним.

Предстаник ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області посилається на норми ст. 122, та 92 ЗК України ( 25.01.2001 року), відповідно до яких центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподасрького призначеня державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою ст. 122 ЗК України, у власність або у користування для всіх потреб. Право постійного користування земельною ділянкою-це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності без встановлення строку.

Крім того, представник відповідача враховуючи пункт 6 Перехідних положень ЗК України, відповідно до якого громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 1 січня 2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них, вважає, що ОСОБА_3 повинен був за життя переоформити право постійного користування або на право власності або на право оренди. На думку представника головного управління аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.11.2016 року по справі № 6-3113цс15.

Однак, суд не вбачає підстав для застосування даних норм.

Представник відповідача вказує на пункт 6 Перехідних положень ЗК України, але при цьому не враховує пункт 7 Перехідних положень, відповідно до якого громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 за життя отримав на праві приватної власності земельну ділянку в розмірі 10 га, що не перевищує розмір встановлений законодавством на момент отримання, тобто в 1992 році.

Згідно ст. 3 ЗК Української РСР (що діяв на момент виникнення даних правовідносин), передбачено, що власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних

ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Статтею 6 даного кодексу передбачено право приватної власності громадян на землю, в тому числі для ведення селянського (фермерського) господарства.

Правова позиція Врховного Суду України від 23.11.2016 року у справі №6-3113цс15, на яку посилається представник відповідача, стосується зовсім інших правовідносин та не може бути врахована судом під час вирішення даного позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України, передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Нормами Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов"язків ( спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач є спадкоємцем першої черги, земельна ділянка надана у приватну власність ОСОБА_3, відповідно до Державного акту на право користування землею серія Б № 051487 входить до складу спадщини, за життя спадкодавець не замінив бланк державного акту на новий зразок, на даний час це зробити не можливо, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 258,259,263,264,265,273 ЦК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, який помер 30.07.2008 року, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0448, площею 10 га сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, розташовану на території Маловисківської міської ради Кіровоградської області .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішеня суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення буде складено 07.09.2018 року.

Учасники справи:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії ЕВ №906939, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Маловисківська міська рада Кіровоградської області, , місцезнаходження: вул. Спортивна,6 м. Мала Виска Кіровоградської області.

Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, , місцезнаходження: вул. А.Корольова,26 м. Кропивницький Кіровоградської області.

Суддя Т.В. Кавун