ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року м. Кропивницький

справа № 398/99/18

провадження № 22-ц/781/1407/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л.В.,

суддів Авраменко Т.М., Черненка В.В.

секретар Бодопрост М.М.,

учасники справи :

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року у складі судді Орловського В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Зазначала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2015 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, добровільно з ним не дійшли згоди щодо порядку, систематичності та розміру його участі в утриманні дитини. Відповідач є працездатним, має систематичний заробіток, на його утриманні перебуває син від попереднього шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Інших осіб, яким за законом він зобов'язаний надавати утримання, відповідач не має. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує лише соціальну допомогу у розмірі 860 грн. на місяць, інших доходів не має.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2, аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, а також стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною трьох років (а.с. 1-3).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця до досягнення дитиною трьохрічного віку. Суд дійшов висновку, що відповідач, як батько, зобов?язаний утримувати сина ОСОБА_6 до досягнення ним повноліття, а також має можливість надавати утримання дружині, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років (а.с. 112-113).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину не оскаржує. У скарзі посилається на те, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, не врахував подані ним докази того, що на його утриманні перебуває дитина від першого шлюбу, він надає матеріальну допомогу своїй матері пенсіонерці, яка хворіє і потребує його підтримки. Крім того, він сам хворіє на бронхіальну астму, у звязку з чим не може працевлаштуватись на постійну роботу (а.с. 119-122).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що апеляційна скарга безпідставна та необґрунтована, відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку, так як має постійний заробіток, має у власності нерухоме майно. Відповідач не надав суду доказів,що мати перебуває на його утриманні та про наявність хвороби, яка б тягнула за собою зниження його працездатності 9а.с.144-145).

Третя особа - ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу не надала.

Відповідно до положень частини 3 статті 3 ЦПК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIІІ від 03.10.2017 року який набрав чинності з 15.12.2017 року, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 8 пункту 1 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VІІІ до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Апеляційне провадження відкрито 09 липня 2018 року та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 04 вересня 2018 року (а.с.133, 139).

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не прибули, клопотання про відкладення розгляду справи не подали.

Позивач, яка під розписку була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи (а.с.155) в судове засідання апеляційної інстанції не прибула. У відзиві на апеляційну скаргу просила суд справу розглянути без її участі (а.с. 144-145).

Відповідно до ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.367 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в частині,що оскаржується - щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.4 ст.84 СК України).

Право на утримання дружина, з якою проживає дитина має і в разі розірвання шлюбу (ч.6 ст.84 СК України).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Гаїцька) ОСОБА_7 з 21 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач (а.с.4,5). Сторони проживають окремо, дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні (а.с.6).

Позивач не працює, перебуває з 19 лютого 2017 року у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.7), отримує державну допомогу у розмірі 860 грн. на місяць (а.с.8,9).

За станом здоровя відповідач є працездатним, лікарською комісією при Красногвардійсько-Кіровському ОРВК Дніпропетровської області визнаний непридатним до військової служби у мирний час, обмежено здатний у воєнний час (а.с.34). Хворіє на бронхіальну астму 1 ст. (а.с73).

Відповідач не має постійного місця роботи.

На його утриманні, крім сина ОСОБА_6, перебуває також неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, матір?ю якого є ОСОБА_3, яка після розірвання у 2012 році шлюбу з відповідачем, проживає з сином ОСОБА_8 окремо (а.с.72).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідач щомісячно надає кошти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.35) та до квітня 2018 року надавав матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_6.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивач, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Проте, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання позивача у розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною трьох років, суд не врахував, що відповідно до ч.4 ст.84 СК України таке стягнення можливе лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2012 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини (а.с.125).

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, 04 жовтня 2016 року у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 січня 2018 року (а.с.112-113).

Відповідно до довідки Добронадіївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, ОСОБА_2 надає матеріальну допомогу матері, пенсіонерці за віком ОСОБА_10, яка хворіє (а.с.127,128).

Наданими відповідачем доказами підтверджується, що за двома рішеннями судів з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі ? частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, що становить 50 відсотків його заробітку.

З урахуванням всіх обставин, які мають значення для справи, стану здоровя відповідача, його майнового стану, колегія суддів вважає, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Крім вказаних обставин, колегія суддів також враховує встановлені законом обмеження щодо розміру відрахувань із заробітної плати. Так, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків (ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.128 КЗпП України).

Доводи відзиву на апеляційну скаргу не спростовують доводів відповідача про неможливість сплати аліментів на дружину.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при вирішенні питання щодо можливості сплати аліментів на дружину не врахував майновий стан відповідача, є обгрунтованими.

Суд першої інстанції ухвалив рішення в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення в частині позовних вимог, не тягне перерозподілу розміру судового збору, що підлягає до стягнення з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.268, п.2 ч.1ст. 374, ст.376, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2018 року.

Головуюча суддя Л.В. Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

ОСОБА_5