УХВАЛА

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 183/3310/16-ц

провадження № 61-41043ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив:

06 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз») про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

07 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із уточненим позовом, у якому просив визнати неправомірними дії ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» по відключенню газопостачання будинку та зобов'язати його відновити газопостачання.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1, подана представником ОСОБА_2,на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року у вищевказаній справі, у якій заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити із таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Справа № 183/3310/16-ц є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою у силу своїх властивостей, незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються і на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, оскаржувані рішення ухвалені у малозначній справі, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 390, 394 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Журавель