Ухвала

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 638/9278/16-ц

провадження № 61-33331св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Коротуна В. М., Крата В. І., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - Комунальне підприємство «Харківводоканал»

суб'єкт оскарження - державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків головного територіального управління юстиції у Харківській області ДжиджавадзеНікіта Романович,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків головного територіального управління юстиції у Харківській області Джиджавадзе Нікіти Романовича на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кругової С. С., Колтунової А. І., Пилипчук Н. П.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року КП «Харківводоканал» звернулось з заявою про скасування повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 22 березня 2017 року, зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу від 19 липня 2016 року у справі № 638/9278/16-ц, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова.

Заявник посилався на те, що судовим наказом від 19 липня 2016 року по справі № 638/9278/16-ц виданого Дзержинським районним судом міста Харкова стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 2 612,32 грн; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2016 року у розмірі 1 997,98 грн; інфляційні витрати у розмірі 971,48 грн; три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 114,48 грн. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір.

01 лютого 2017 року судовий наказ передано на примусове виконання до Дзержинського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

27 березня 2017 року на адресу КП «Харківводоканал» надійшло повідомлення державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 22 березня 2017 року про повернення стягувачу без прийняття на виконання судового наказу від 19 липня 2016 року у справі № 638/9278/16-ц, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 5 696,23 грн.

КП «Харківводоканал» вважає вказане повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття на виконання необґрунтованим і винесеним з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 17 лютого 2017 року № 1404-VIII. Тому КП «Харківводоканал» просить його скасувати та зобов'язати державного виконавця відкрити виконавче провадження з примусового виконання вказаного судового наказу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року скаргу КП «Харківводоканал» задоволено частково.

Скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 22 березня 2017 року, постановленого державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Атаманюком П. В. за виконавчим листом № 638/9278/16-ц, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова.

Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що при прийнятті рішення державний виконавець керується пунктом 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), згідно з якою виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим. У частині другій статті 26 Закону зазначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 % суми, що підлягає стягненню, який складає 113,92 грн авансового внеску, що стягувачем сплачено. Факт сплати авансового внеску підтверджено копією платіжного доручення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2017 року ухвалу Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 травня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу державного виконавця Дзержинського відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків головного територіального управління юстиції у Харківській області Джиджавадзе Н. Р. звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, постановити нове рішення, яким залишити без задоволення скаргу КП «Харківводоканал».

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги той факт, що на кожного солідарного боржника, який вказаний у виконавчому документі, державним виконавцем відкривається окреме виконавче провадження. За кожним виконавчим провадженням державним виконавцем вчиняються виконавчі дії за конкретним боржником. Тому сплата авансового внеску в розмірі 2 % від суми, що підлягає стягненню, має бути вчинена за кожним виконавчим провадженням.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 379/338/16-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевірив наведені у касаційній скарзі доводи, зробив висновок про наявність правових підстав для передачі справи на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з таких підстав.

Суди встановили, що КП «Харківводоканал» подана заява про примусове виконання судового наказу № 638/9278/16-ц від 19 липня 2016 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 5 696,23 грн.

22 березня 2017 року КП «Харківводоканал» отримало повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання у зв'язку з ненаданням платіжного документа на підтвердження сплати авансового внеску у розмірі 2% від суми стягнення за виконавчим документом.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції - України, та здійснюється на підставі відповідних, чітко визначених законом виконавчих документів (статті 2, 17 Закону України ««Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Підстави для відкриття виконавчого провадження визначені законодавцем у статті 19 Закону. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 Закону, в тому числі й за виконавчими листами, що видаються судами.

Згідно з пунктом 8 частини четвертої статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Частиною другою статті 26 Закону визначено, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню.

У вказаній справі сума, що підлягає стягненню згідно із судовим наказом № 638/9278/16-ц від 19 липня 2016 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення складає 5 696,23 грн, тому авансовий внесок у розмірі 2 % від вказаної суми складає 113,92 грн.

Судом встановлено, що авансовий внесок сплачений КП «Харківводоканал» саме в сумі 113,92 грн.

Державна виконавча служба вважає, що авансовий внесок в сумі 113,92 грн має бути сплачений стягувачем щодо кожного боржника.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, 0СПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEKCATHOLICPARISHANDOTHERSv. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THEUNITEDKINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з'ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV V. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

У постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 638/16131/16-ц (провадження № 61-29166св18) колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду погодилася з висновком суду першої інстанції про те, що виконавчий документ був повернутий стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання стягувачем з мотивів несплати авансового внеску незаконно. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додав квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 % суми, що підлягає стягненню, який складає 246,57 грн, незважаючи на те, що заборгованість вартості наданих комунальних послуг стягнута з чотирьох боржників.

Колегія суддів вважає, що існують підстави для відступлення від указаного висновку, оскільки на кожного солідарного боржника, який вказаний у виконавчому документі, державним виконавцем відкривається окреме виконавче провадження. За кожним виконавчим провадженням державним виконавцем вчиняються виконавчі дії щодо конкретного боржника.

Згідно пункту 3 Розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, на кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувачем подається окрема заява про примусове виконання рішення. Отже, доводи касаційної скарги про необхідність сплати авансового внеску по кожному окремому виконавчому провадженні є не безпідставними.

Відповідно до частини другої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об'єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об'єднаної палати.

У зв'язку з наведеним, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, вважає необхідним передати зазначену справу на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду цивільну справу № 638/9278/16-ц за заявою Комунального підприємства «Харківводоканал» про видачу судового наказу про стягнення суми з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за касаційною скаргою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Харків головного територіального управління юстиції у Харківській області Джиджавадзе Нікіти Романовича на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 04 вересня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. М. Коротун В. І. Крат
В. П. Курило