Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 453/833/14-ц

провадження № 61-22079 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ГулькаБ. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - приватне акціонерне товариство «МТС Україна»;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «МТС Україна» на ухвалу Апеляційного суду Луганської області у складі ОСОБА_4 від 07 квітня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2014 року приватне акціонерне товариство «МТС Україна» (далі - ПрАТ «МТС Україна») звернулося до суду із заявою, в якій просило поновити строк для пред'явлення до виконання судового наказу № 2-Н-337/10, який виданий 16 липня 2010 року Жовтневим районним судом м. Луганська у справі за його заявою до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 529 грн 18 коп.

На обґрунтування заяви заявник вказував про те, що копію судового наказу ним отримано несвоєчасно, а саме 16 січня 2014 року і лише за його заявою, а тому строк для пред'явлення до виконання судового наказу пропущено із поважних причин.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Луганська у складі судді Рябухи Ю. В. від 03 лютого 2014 року у задоволенні заяви ПрАТ «МТС Україна» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ПрАТ «МТС Україна», суд першої інстанції виходив із того, що з моменту видачі судового наказу, а саме 16 липня 2010 року, минуло більше трьох років, а наведені заявником причини пропуску такого строку є неповажними.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою районного суду, ПрАТ «МТС Україна» звернулося до апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 07 квітня 2014 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПрАТ «МТС Україна» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Луганська від 03 лютого 2014 року у вищевказаній справі відмовлено.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, установленого частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року, разом з тим заявником порушено клопотання про поновлення цього строку із зазначенням підстав для поновлення цього строку, які суд визнав неповажними та запропонував йому надати на підтвердження своїх доводів відповідні докази. Проте заявник доказів на підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження не надав.

У касаційній скарзі, поданій у травня 2014 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «МТС Україна», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що 24 березня 2014 року Апеляційним судом Луганської області була постановлена ухвала про залишення апеляційної скарги ПрАТ «МТС Україна» без руху, в якій пропонувалося надати суду докази того, що заявником була отримана копія ухвали районного суду саме 06 березня 2014 року. Разом з тим заявник вважав, таку вимогу суду незаконною та з приводу цього ним було подано відповідні пояснення. Положення ЦПК України 2004 року вимагають надання лише доказів поважності пропуску строку на апеляційне оскарження - у разі, якщо таке питання ставиться. Надання заявником доказів отримання ухвали або рішення суду норми ЦПК України 2004 року не вимагають, бо наявність таких доказів залежить лише від суду. Таким чином, апеляційний суд не мав правових підстав вимагати від заявника надання документів, які не передбачені положеннями ЦПК України 2004 року, а тому апеляційна скарга повинна була бути прийнята та розглянута.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2014 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Луганська.

Вимоги зазначеної ухвали суду касаційної інстанції в частині витребування цивільної справи не виконано, що підтверджено листами Троїцького районного суду Луганської області, так як Жовтневий районний суд м. Луганська знаходиться на території проведення операції об'єднаних сил Збройних Сил України, а тому справа до суду касаційної інстанції не надходила.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року касаційне провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 липня 2018 року копії матеріалів касаційного провадження у справі за заявою ПрАТ «МТС Україна» про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання направлено до Троїцького районного суду Луганської області для відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 03 жовтня 2018 року відновлено провадження у вищевказаній справі в редакції наведених вище судових рішень.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції була постановлена 03 лютого 2014 року, а апеляційна скарга на цю ухвалу була подана до апеляційного суду 11 березня 2014 року, тобто після спливу строку на апеляційне оскарження, передбаченого частиною другою статті 294 ЦПК України 2004 року.

За таких обставин, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження з підстав, передбачених частиною третьою статті 297 ЦПК України 2004 року, на ухвалу суду від 03 лютого 2014 року, вірно виходив із того, що доказів поважних причин значного пропуску строку на апеляційне оскарження (стаття 294 ЦПК України -5 днів) заявником не надано.

Посилання касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно вимагав надання доказів отримання заявником ухвали районного суду 06 березня 2014 року, свідчить про те, що апеляційний суд вчиняв усі процесуальні дії для з'ясування поважності причин пропуску процесуального строку, а не вимагав надання доказів, які не передбачені нормами ЦПК України, так як перелік письмових доказів, які можуть підтвердити певну обставину, яка має значення для правильного вирішення процесуального питання, ЦПК України не унормовано.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення апеляційного суду не впливають.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «МТС Україна» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 07 квітня 2014 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Д. Д. Луспеник

Ю. В. Черняк