Справа № 200/259/17
Провадження № 2-р/200/15/18
У Х В А Л А

11 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Женеску Е.В.,

за участю секретаря Лежньова О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро заяву представника відповідача ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 про розяснення рішення суду та розстрочку виконання судового рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року у справі № 200/259/17 частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 122-к від 05.12.2016 року про звільнення ОСОБА_3 з посади викладача фізичного виховання в ОСОБА_1 вищому навчальному закладі «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України у звязку з систематичним невиконанням без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Поновлено на роботі ОСОБА_3 на посаді викладача фізичного виховання в ОСОБА_1 вищому навчальному закладі «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради.

Стягнуто з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 100816 грн. 87 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпропетровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3 компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді викладача фізичного виховання в ОСОБА_1 вищому навчальному закладі «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року допущено негайне виконання рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради заробітної плати за один місяць, а саме у розмірі 5504 грн. 35 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року рішення суду від 02.03.2018 року та додаткове рішення суду від 11.05.2018 року залишено без змін.

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява від представника ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 про розяснення рішення суду та розстрочку виконання судового рішення.

Заявник мотивує свої вимоги тим, що задовольняючи вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, а також суми заробітної плати за один місяць, яку допущено до негайного виконання, судом не вказано, що дані суми визначено без утримання податків та інших обовязкових платежів.

Заявник також просить розяснити, чи входить сума 5504,35 грн., стягнення якої допущено до негайного виконання додатковим рішенням суду, до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 100816,87 грн., яку стягнуто рішенням суду від 02.03.2018 року.

Заявник також просить розстрочити рівними частками на шість місяців виконання рішення суду від 02.03.2018 року про стягнення з відповідача грошових коштів, мотивуючи відсутністю відповідних коштів у кошторису доходів та видатків.

У судове засідання сторони не з'явились, що не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно із положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Виходячи із системного тлумачення положень статті 271 ЦПК України розяснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого розяснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, розяснення рішення суду це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Отже, в ухвалі про розяснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

При цьому розяснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України, в редакції 2004 року, роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Так, відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Разом з тим, у рішенні суду від 02.03.2018 року та у додатковому рішенні суду від 11.05.2018 року відсутня вказівка про те, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу 100816,87 грн. та сума заробітної плати за один місяць, а саме у розмірі 5504 грн. 35 коп., стягнення якої допущено до негайного виконання, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів, що є підставою для задоволення вимог про роз'яснення рішення суду в цій частині.

Разом з тим, моральна шкода у розмірі 5000 грн., яка стягнута з відповідача рішенням суду від 02.03.2018 року, не є вимогою про оплату праці, а отже, обов'язкові платежі вирахуванню з неї не підлягають.

Суд також вважає обґрунтованими вимоги заяви в частині розяснення, чи входить сума 5504,35 грн., стягнення якої допущено до негайного виконання додатковим рішенням суду, до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 100816,87 грн., яку стягнуто рішенням суду від 02.03.2018 року.

Так, відповідно до ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Таким чином, враховуючи, що судом було винесено додаткове рішення про допущення до негайного виконаннярішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради заробітної плати за один місяць, а саме у розмірі 5504 грн. 35 коп., та відповідно, видано виконавчий лист, суд вважає за необхідне розяснити рішення суду, а саме те, що за додатковим рішенням від 11.05.2018 року допущена до негайного виконання сума в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_3 заробітної плати за один місяць в розмірі 5504,35 грн. входить до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 100816,87 грн., яка стягнута з відповідача на користь ОСОБА_3 рішенням суду від 02.03.2018 року.

Стосовно вимог відповідача про розстрочку виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1,3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають розстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках, натомість заявником не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 77, 78, 81 ЦПК України, на підтвердження наявності обставин, що утруднюють виконання рішення суду, а відтак обставини на які посилається заявник, не є такими обставинами, які б свідчили про їх винятковість.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з принципів верховенства права, обов'язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, а також враховуючи, що розстрочення виконання рішення стосовно стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу може вплинути на інтереси стягувача, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви щодо розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 271, 435 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_2 про розяснення рішення суду та розстрочку виконання судового рішення задовольнити частково.

Розяснити рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року у справі № 200/259/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, а саме:

Розяснити, що в резолютивній частині рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2018 року сума середнього заробітку, яка стягнута з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3, в розмірі 100816 грн. 87 коп. визначена без вирахування необхідних податків та інших обовязкових платежів, які підлягають утриманню роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства України.

Розяснити, що в резолютивній частині додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2018 року сума заробітної плати, яка стягнута з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3, за один місяць, а саме у розмірі 5504 грн. 35 коп., стягнення якої допущено до негайного виконання - визначена без вирахування необхідних податків та інших обовязкових платежів, які підлягають утриманню роботодавцем відповідно до вимог чинного законодавства України.

Розяснити, що за додатковим рішенням суду від 11.05.2018 року допущена до негайного виконання сума в частині стягнення з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3 заробітної плати за один місяць в розмірі 5504,35 грн. - входить до суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 100816,87 грн., яка стягнута з ОСОБА_1 вищого навчального закладу «Дніпровський базовий медичний коледж» Дніпропетровської обласної ради на користь ОСОБА_3 за рішенням суду від 02.03.2018 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення . Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Е.В. Женеску