Номер справи 623/1694/18
Номер провадження 2/623/784/2018
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2018 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді: Одарюка М. П.,

за участю секретаря судового засідання: Костенко В.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу № 623/1694/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про зменшення розміру аліментів , -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог, пояснення сторін.

В червні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2004 року з нього утримується аліменти на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку. Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01 червня 2018 року з позивача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. Розмір аліментів, який стягується з позивача на утримання дітей, приводить його в скрутне матеріальне становище. На сьогоднішній день позивач має мінливий дохід, в сім'ї склалося складне матеріальне становище, а тому просить суд зменшити розмір аліментів утримуваних з нього на користь відповідачки з 1/4 частини до 1/6 частини його заробітку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти зменшення розміру аліментів до 1/6 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Третя особа в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Матеріалами справи встановлено, що у позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 за час перебування у шлюбних відносинах ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського управління юстиції17 квітня 2001 року, актовий запис №116.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2004 року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_7 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 23 липня 2004 року і до повноліття сина.

05 липня 2008 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_9, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 05 липня 2008 року, актовий запис №129.

У цьому шлюбі у позивача народилось двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвами про народження від 20 січня 2009 року та 09 грудня 2014 року відповідно, наявними у матеріалах справи.

01 червня 2018 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 травня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що на теперішній час він має мінливий дохід, в сім'ї склалося скрутне матеріальне становище, тому він звернувся до суду з позовом про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання сина.

Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи.

Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог статті 77, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з підпунктом 4 пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК України). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в пункті 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3.

При цьому, з аналізу статті 192 СК України, наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України, статті 192 СК України, суд під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, зокрема, чи змінився матеріальний або сімейний стан як позивача, так і відповідача.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про зміну сімейного стану позивача у зв'язку з одруженням та народженням двох малолітніх дітей, що відповідно до частини першої статті 192 СК України є підставою для звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому суд керується вимогами частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, та враховує висновок Верховного Суду, що міститься у постанові від 30 травня 2018 року у справі №194/1211/16-ц, відповідно до якого одруження та наступне батьківство визналось судом касаційної інстанції підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, оцінюючи твердження позивача про скрутне матеріальне становище, пов'язане із народженням у шлюбі двох малолітніх дітей, суд виходить із того, що факт народження дітей автоматично не призводить до зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини з 1/4 частки до 1/6 частки без надання доказів погіршення матеріального стану платника аліментів, як зазначено у постанові Верховного Суду від 09 серпня 2018 року у справі N 640/10064/16-ц.

Враховуючи рівність обов'язків батьків щодо дітей, зміну сімейного стану позивача, відсутність постійного стабільного доходу, той факт, що позивач офіційно не працює, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, оскільки у позивача суттєво змінився як матеріальний, так і сімейний стан, та вважає, що останній здатен платити аліменти на користь відповідача на утримання сина - ОСОБА_4, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку), виходячи із наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, за загальним правилом, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народженні вони у шлюбі чи поза ним.

Враховуючи вищезазначений конституційний принцип, суд приходить до висновку, що діти є рівними у своїх правах щодо належного матеріального забезпечення, не залежно від того, чи здійснюється утримання дитини шляхом стягнення аліментів, або утримання дитини проводиться у добровільному порядку.

Таким чином, троє дітей позивача повинні мати рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства», і який повинен бути забезпечений обома батьками.

Згідно ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому ця імперативна норма підлягає застосуванню у данних правовідносинах.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 180, 192 СК України, статтями 4, 12, 13, 76, 77, 81, 263-265, 268, 272, 274-279, 352 ЦПК України, суд -,

В С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 серпня 2004 року на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частини доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області або безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 10 вересня 2018 року.

Головуючий суддя М.П. Одарюк