Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 750/14/18
Провадження № 2/209/1060/18
РІШЕННЯ

іменем України

"06" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам'янське в порядку спрощеного провадження цивільну справу № 750/14/18 (номер провадження 2/209/1060/18) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.10.2012 року на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до розміру 1/8 частини від його заробітку.

В обґрунтування свого позову вказав, що 30.10.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі про

стягнення аліментів згідно якого з нього було стягнуто на користь колишньої дружини ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. 01.11.2012 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області було ухвалено рішення по цивільній справі, яким задоволено позовні вимоги в частині розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_5 На даний час у нього склались тяжкі сімейні та життєві обставини, які поставили його у скрутне матеріальне становище та позбавляють можливості сплачувати аліменти на доньку ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини заробітку. Так, 03.06.2014 року він уклав шлюб із ОСОБА_6 Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_8 року у них народився син ОСОБА_7. Оскільки в нього відсутній постійний заробіток, так як він оформлений СПД, а нестабільна ситуація в країні не сприяє розвитку підприємництва, то його доходи скоротились втричі. Також в останні роки йому, як сину, доводиться матеріально допомагати його матері ОСОБА_8, яка є пенсіонером, оскільки батько помер у 2011 році. Мати потребує постійних медико - профілактичних оглядів, у зв'язку зі своїм віком. На підтримання її здоров'я, також витрачають грошові кошти. Так, як його теперішня дружина на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, то на нього також покладений обов'язок по сплаті всіх комунальних послуг, які майже кожного місяця тільки зростають та взагалі всі матеріальні витрати по утриманню сім'ї лягли на нього.

У свою чергу, ОСОБА_3 (до укладення шлюбу-ОСОБА_3 15.08.2018 року звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування зустрічного позову посилається на те, що по суті заявлених позивачем позовних вимог вона заперечує, тому що вважає звернення з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання їхньої доньки ОСОБА_4, - безпідставним, не підтвердженим доказами, та навмисно погіршуючим матеріальний стан дитини. Посилаючись, як на підставу тяжких сімейних та життєвих обставин, які поставили в скрутне матеріальне становище, ОСОБА_2 зазначає, що він «уклав шлюб» та «від шлюбу народився син ОСОБА_7». З яких міркувань це є тяжкими сімейними обставинами, позивач не пояснює, але вона вважає, що народження дитини - це щастя і тому неможливо зрозуміти складність життєвої ситуації відповідача. Відсутність постійного заробітку можливе, як і скорочення доходів, але порівнювати в даному випадку ні з чим, бо з моменту винесення рішення про стягнення аліментів по теперішній час взагалі невідомі доходи ОСОБА_2, хоча цікаво якими вони реально були, адже стягнення з нього по аліментам розраховуються виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та ще й мають постійну заборгованість. До позовної заяви ОСОБА_2 надана довідка про відсутність доходу з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року. В такій ситуації постає питання - з яких коштів несе викладений у позові «непомірний тягар» ОСОБА_2 та чи не робив він спроб працювати. Посилання на відсутність загальнодержавної підтримки підприємництва недоречні, це не має відношення до матеріальної підтримки маленької доньки, яка потребує допомоги батька, незалежно від його роду діяльності та статків. Щодо сумлінного виконання обов'язків сина по відношенню до матері, і знов-таки тільки зі слів ОСОБА_2, то може пояснити, що його мати є працездатною, працюючою, достатньо забезпеченою особою, володіючою торговельними закладами і на медико- профілактичні огляди та на підтримання здоров'я має свої грошові кошти, а допомога сина - це його добровільна справа, не маюча відношення до зміни розміру аліментів на малолітню дитину. Щодо непрацюючої дружини, яка доглядає дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2, може сказати, що працювати після виповнення дитині трьох років, при такому «скрутному становищі», вже можна. Можливо «покладений обов'язок по сплаті комунальних послуг» і ліг непомірним тягарем на плечі позивача за первісним позовом, як на плечі багатьох співвітчизників, хоча незрозуміло на кого ще він мав би лягти, але він забув, що вона живе також в Україні і також сплачує кожного місяця зростаючі комунальні платежі, в тому числі і за їхню доньку. По суті заявлених нею позовних вимог пояснює слідуюче: рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року було стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Чергінів, прописаного та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, працюючого приватним підприємцем, аліменти в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця із всіх видів заробітку на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 до її повноліття, починаючи з 27 березня 2012 року. До виконання обов'язку по утриманню дитини, навіть за рішенням суду, відповідач відноситься не надто добросовісно, бо є заборгованість по аліментам, та сплата їх з розрахунку мінімальної заробітної плати. Просить змінити розмір аліментів, призначених за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 жовтня 2012 року, які стягуються з ОСОБА_2 на її, ОСОБА_3, користь, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, збільшивши платіж з 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до 50% частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення донькою віку повноліття.

Позивач ОСОБА_2 за первісним позовом у судове засідання не з'явився, надав заяяву про розгляд справи за його відсутністю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просиі їх задовольнити. У зустрічному позові просить відмовити, так як відсутні законні підставита відповідні посилання на норми цивільного законодавства. (а.с.108)

Представник відповідача ОСОБА_1 за первісним позовом у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві. Просила у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів - відмовити. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити.

Вислухавши думку представника відповідача за первісним позовом, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовідносини по первісному позову та зустрічному позову регулюються Сімейним Кодексом України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, за змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад, зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Вказані обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Крім того, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Під зміною матеріального положення розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів.

Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров'я.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_6, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 5)

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, зареєстрований 16 квітня 2010 року у відділі РАЦС Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 335 (а.с. 12)

Згідно додаткового рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 червня 2013 року після розірвання шлюбу змінено позивачці ОСОБА_5 її прізвище "ОСОБА_5" на дошлюбне прізвище "ОСОБА_5" (а.с.95).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 27 березня 2012 року та до досягнення дитини повноліття. (а.с. 10-11)

Позивач ОСОБА_2 за первісним позовом, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, посилався на те, що з часу винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, його матеріальний стан змінився, оскільки на його утримання знаходяться на теперішній час не одна, а двоє дітей, у зв'язку з чим просив переглянути розмір стягнутих аліментів.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 03 червня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, про що було зроблено актовий запис № 660, між позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_6 03 червня 2014 року було зареєстроваго шлюб. (а.с. 9)

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 є батьком малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 4)

Згідно довідки про доходи від заняття підприємницькою діяльністю № 373 від 27.11.2017 року дохід позивача за первісним позовом ОСОБА_2 у період з 01.01.2017 року по 30.09.2017 року складає 0,00 гривень (а.с.13)

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що ОСОБА_2 з січня 2012 року по березень 2018 року має заборгованість по аліментам в розмірі 14249,88 гривень. (а.с.99-105)

Таким чином, судом встановлено, що після ухвалення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 жовтня 2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінився сімейний стан платника аліментів, а саме: він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6, у шлюбі позивача за первісним позовом ОСОБА_2 народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на утриманні позивача за первісним позовом, у зв'язку з чим у позивача за первісним позовом змінився не лише сімейний стан, а відповідно змінився і матеріальний стан ОСОБА_2

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем за первісним позовом доведено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінився сімейний стан ОСОБА_2 та його матеріальний стан, що відповідно до ст. 192 Сімейного СК України є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обов'язок батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_2, а саме: зменшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 частини до 1/6 частини із всіх видів заробітку , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,щомісячно, до досягнення нею повнолітня.

Щодо позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, суд приходить до наступного.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII. Вказаним Законом внесено зміни до ст. 182 СК України та визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто Сімейним Кодексом України прямо передбачено збільшення мінімального розміру аліментів з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що співвідноситься з положеннями ст. 192 даного Кодексу щодо інших випадків для зміни розміру аліментів.

Враховуючи те, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 ставиться питання про приведення у відповідність до вимог закону мінімального розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заявлених вимог.

Керуючись статтями 141, 180, 181, 182, 191,192 СК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково .

Зменшити розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1/4 частини до 1/6 частини із всіх видів заробітку , але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку,щомісячно, до досягнення нею повнолітня.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 на її, ОСОБА_3, користь, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, але не менше 50% прожикового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 15.08.2018 року, щомісячно, до досягнення донькою віку повноліття.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 10 вересня 2018 року.

Суддя О.О. Лобарчук