Єдиний унікальний номер 722/1128/18
Номер провадження 2/722/380/18
03 грудня 2018 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
судді: Ратушенка О.М.
секретаря: Кушнір І.В.
з участю позивача: ОСОБА_1
та його представника: ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - опікунська рада Сокирянської міської ради Чернівецької області про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним вище позовом
Посилався на те, що з 29.05.2008 року перебував з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18.12.2014 року. Під час шлюбу в них народилася дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу та на даний час донька проживає разом з ним та перебуває на його утриманні.
Мати малолітньої ОСОБА_4- ОСОБА_3 після розірвання шлюбу в Україні не проживає, місце її перебування не відоме. Вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні доньки, не цікавиться її успіхами та станом здоров'я, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, чим ухиляється від виконання батьківських обов'язків.
Доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її доньки вирішена рішенням та висновком опікунської ради Сокирянської міської ОТГ №03.10-1154 від 18.05.2018 року, що є необхідним для забезпечення дитині належного догляду, виховання, утримання та гармонійного розвитку.
Враховуючи викладене просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_4, та стягувати з неї щомісяця на його користь аліменти на утримання дитини у розмірі 2000 грн.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з наведених у позові підстав. При цьому, у зв'язку з неодноразовою неявкою відповідача в судове засідання, не заперечили проти заочного розгляду справи.
Окрім цього, будучи допитаним в якості свідка позивач ОСОБА_1 повідомив суду, що під час подружнього життя, відповідач ОСОБА_3 зловживала алкогольними напоями та не приділяла достатньої уваги дитині, що стало причиною розірвання шлюбу між ними. Після розірвання шлюбу, він уклав з ОСОБА_3 нотаріально посвідчену угоду, згідно якої остання залишила їхню спільну дитини на його утриманні до досягнення нею повноліття. Приблизно через два тижні після розірвання шлюбу, не дивлячись на те, що дитина була на грудному харчуванні, ОСОБА_3 виїхала за кордон, а він, разом з дитиною почав проживати в належному йому будинку в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області. Приблизно через три тижні після того, як ОСОБА_3 виїхала за кордон, вона телефонувала до нього за допомогою мережі «скайп» декілька разів, проте дитина не хотіла з нею спілкуватися. Через 1,5 місяці вона взагалі перестала телефонувати.
З 2014 року він самостійно здійснював догляд за дитиною, водив її в садочок, на даний час дитина ходить до школи.
ОСОБА_3 з 2014 року не цікавилась життям дитини, не спілкувалась з нею, не присилала листів чи посилок, не надавала їй будь-якої допомоги.
Лише в серпні 2016 року ОСОБА_3 разом зі своєю мамою приїхала в с. Юрківці, де зайшовши до дошкільної установи, де перебувала дитина, намагалась забрати її, проте в цьому їй перешкодили вихователі, оскільки не знали хто вона. В той же день вони зустрілися під час чого ОСОБА_3, в присутності дитини, почала йому погрожувати та ображати нецензурною лайкою.
Після цього конфлікту, між ними на протязі 6 місяців йшли судові спори з приводу оскарження ОСОБА_3 договору утримання дитини. На протязі цього періоду, ОСОБА_3 не зустрічалась та не намагалась зустрітися з дитиною.
З 2017 року ОСОБА_3 на зв'язок не виходила, місце перебування її йому невідоме.
На даний час він спільно проживає з іншою жінкою, яка допомагає йому доглядати за дитиною. Дитина називає її мамою, між ними гарні відносини.
Для вирішення робочих питань він часто їздить до м. Сокиряни, де періодично залишається на тривалий час. Про виїзд за межі с. Юрківці він постійно повідомляв сільського голову та керівника дошкільного закладу. В м. Сокиряни він разом з донькою проживав у свого батька, дитина ходила в дошкільний заклад.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 повідомила суду, що з 2006 року вона обіймала посаду сільського голови с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області. На даний час вона являється заступником сільського голови.
В 2014 році ОСОБА_1 переїхав жити з м. Заставна в с. Юрківці, де зареєструвався разом з малолітньою донькою. Протягом усього строку проживання ОСОБА_1 зарекомендував себе виключно з позитивної сторони, самостійно утримує та виховує доньку. Він неодноразово звертався до сільської ради з приводу ухилення матері дитини від догляду за нею. Представники сільської ради в складі комісії виїжджали по місцю проживання ОСОБА_1, опитували сусідів, оглядали умови проживання. Матір малолітньої дитини ОСОБА_4 вони ні разу не бачили, місце знаходження її невідоме.
Проте, їй як сільському голові відомо, що в 2016 році мати малолітньої ОСОБА_4 приходила в дошкільний заклад де намагалася забрати дитину, проте їй в цьому перешкодили вихователі.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області з 2014 року.
З вказаного часу вона ОСОБА_3 ні разу не бачила, ОСОБА_1 виховує та доглядає дитину самостійно. На даний час він проживає разом з іншою жінкою, яку малолітня ОСОБА_4 називає мамою.
Лише одного разу, точної дати вона назвати не може, приблизно 4-5 років тому, вона була присутня в будинку ОСОБА_1 під час того, як він спілкувався, як їй згодом стало відомо, з ОСОБА_3 за допомогою мережі «скайп». В розмові ОСОБА_1 попросив дитину поговорити з мамою, на що вона відмовилась, сказавши що остання її знову обмане та залишить.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_6
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що вона проживає по сусідству з сім'єю ОСОБА_1 в м. Сокиряни. ОСОБА_1 разом з донькою періодично проживає в м. Сокиряни в будинку свого батька. Знає його на протязі трьох років, проте його дружину жодного разу не бачила.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні надала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_8
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що вона працює вчителем початкових класів Юрковецької ЗЗСО.
ОСОБА_1 являється батьком її учениці - ОСОБА_4, яка навчається в першому класі. В перший клас дитину привели її батьки, тато та мама - Даша. Їй відомо про наявність у ОСОБА_4 кровної матері - ОСОБА_3, проте вона її жодного разу не бачила. Малолітня ОСОБА_4 вважає своєю мамою жінку, з якою проживає ОСОБА_1, розповідає про неї, малює її на малюнках, робить з нею уроки.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила, що вона працює завідуючим Юрковецького ЗДСО.
Малолітня ОСОБА_4 - її колишня вихованка. В садочок дитину влаштував її тато - ОСОБА_1, він водив її в садок, відвідував батьківські збори, здійснював догляд за дитиною. ОСОБА_3 дитину в садок не водила, жодного разу не навідувала її, не телефонувала та взагалі ніколи не цікавилась про дитину.
Лише влітку 2016 року ОСОБА_3, разом з іншою невідомою їй жінкою, прийшла в групу, де поводячи себе зверхньо та агресивно, намагалась забрати дитину. Вихователі перешкодили їй в цьому, на що остання, в присутності дітей почала сварку.
Через деякий час, заспокоївши їх, вона запропонувала ОСОБА_3 поспілкуватися з дитиною, проте ОСОБА_4, сховавшись за вихователя, не захотіла підходити до неї. Після того, як до садочка приїхав батько дитини - ОСОБА_1, ОСОБА_3 почала з ним сварку, де в присутності всіх дітей та вихователів нецензурно лаялась.
Після цього конфлікту ОСОБА_3 ще двічі чи тричі зверталась до неї за довідкою про перебування дитини в дошкільному закладі, мотивуючи необхідність її надання розглядом справи в суді. Не дивлячись на те, що під час звернення за одержанням довідки малолітня ОСОБА_4 перебувала в групі, її мама ОСОБА_3 жодного разу не виявила бажання з нею зустрітися та не цікавилась її життям.
В ході розгляду даної справи по суті, судом, в присутності законного представника та дитячого психолога було заслухано малолітню ОСОБА_4 яка в судовому засіданні повідомила, що вона проживає в люблячій сім`ї в с. Юрківці Заставнівського району Чернівецької області, разом з мамою і татом. На запитання психолога дитина відповіла, що мама Даша з'явилась в її житті давно, ще з садочка, вона її любить, товаришує з нею, робить з нею уроки. Мама її доглядає, робить зачіски, готує їсти.
При цьому, в ході поставлення дитині запитань, в тому числі з метою з'ясування її відношення до кровної матері - ОСОБА_3, дитина про останню не згадувала.
Представник третьої особи - опікунської ради Сокирянської міської ради Чернівецької області Телешман І.В. в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечив проти їх задоволення.
Згідно довідки секретаря Заставнівської міської ради Чернівецької області від 30.08.2018 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 13.08.2007 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Судові повістки про виклик до суду, разом з конвертами та повідомленнями про вручення поштового відправлення, які направлялися за адресою реєстрації ОСОБА_3, повернулися до суду з відміткою «за вказаною адресою відсутня».
08.11.2018 року судом було розміщено на офіційному веб-сайті Сокирянського районного суду Чернівецької області оголошення про виклик ОСОБА_3 до суду для розгляду даної цивільної справи на 03.12.2018 року.
Будучи належним чином повідомленою про місце і час проведення судового розгляду відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідача, ухваливши заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач.
Заслухавши доводи позивача, його представника, показання свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.
Судом встановлено, що з 28.05.2008 року сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18.12.2014 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 07.08.2012 року.
ОСОБА_1 до 24.04.2018 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
За місцями реєстрації ОСОБА_1 характеризується виключно позитивно. Трудолюбивий, ввічливий, тактовний. Приділяє багато часу для виховання та розвитку доньки. Будинок, в якому вони проживають, газифікований, з усіма зручностями. Дані обставини підтверджується копією повідомлення завідувача Юрковецького ДНЗ за вих. №12 від 20.12.2017 року; копією характеристики, виданої головою Юрківецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за вих. №304 від 04.05.2018 року; копією довідки №833 виданою секретарем Сокирянської міської ради Чернівецької області від 25.04.2018 року; копією довідки, виданої головою Юрківецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області за вих. №720 від 15.05.2018 року; копією акту обстеження житлово-побутових умов проживання №373 від 16.05.2018 року та іншими матеріалами справи.
З довідки про реєстрацію місця проживання особи за вих. №333/08-18 від 27.08.2018 року; копії повідомлення завідувача Юрковецького ДНЗ за вих. №12 від 20.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, однак тривалий час проживає за кордоном. Нею не створено відповідних умов для фізичного та розумового розвитку її малолітньої доньки ОСОБА_4 Вона нею не цікавиться, участь у навчально-виховному процесі дитини не приймає, фінансово не допомагає.
Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов'язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст.18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об'єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.
У рішенні у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року ЄСПЛ наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).
Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
Сімейним кодексом України у статті 7 визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Так, з досліджених матеріалів справи та показань свідків судом з достовірністю встановлено, що ОСОБА_3, перебуваючи з серпня 2016 року на території України, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов'язками, без поважних причин самоусунулась від їх виконання.
Відповідно до висновку опікунської ради Сокирянської міської ОТГ за №303/10-1154 від 18.05.2018 року, беручи до уваги той факт, що ОСОБА_3 не займається вихованням дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не бере участі в її утриманні, опікунська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4
Доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав підтверджується також рішеннями виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області №63 від 18.05.2018 року.
Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини суд вважає, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_4, що в першу чергу буде відповідати інтересам дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Частинами 2, 3 ст.166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до вимог ст.180, ч.1 ст.183, ч.1 ст.184 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, частка яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, вік її малолітньої доньки, яка потребує необхідного забезпечення, виходячи з розумності та достатності розміру аліментів, необхідних для задоволення потреб дитини, а також з реальної можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти, не порушуючи прав останньої суд вважає, що з ОСОБА_3 слід щомісячно стягувати аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., до досягнення нею повноліття.
У відповідності до ст.141 ЦПК України, судові витрати слід стягнути з відповідача.
Керуючись ст.ст.150, 157, п.2 ч.1 ст.164, ч.ч. 2, 3 ст.166, ст.ст. 180-184 СК України, ст.13, ст.141, ст.ст. 263, 265, 268, 273, ч.1 ст.280, ст.ст. 282, 284, 287-289, 354-355 ЦПК України, суд,
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1, батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2, аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16.08.2018 року і до досягнення нею повноліття.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця с. Вікно Заставнівського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний податковий номер - НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: