Провадження № 2/200/273/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.,
при секретарі: Санжаровській Я.В.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка», третя особа директор Автотранспортного коледжу ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка» ОСОБА_3, про визнання змін умов праці протиправними, скасування наказу, визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати, -
В С Т А Н О В И В:
18 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Вищого навчального закладу «ОСОБА_2 гірничий університет», третя особа директор Автотранспортного технікуму Вищого навчального закладу «ОСОБА_2 гірничий університет», про перерахунок заробітної плати.
В подальшому позивач неодноразово, заявами від 06.10.2015 року (а.с. 9-10), від 18.04.2016 року (а.с. 93-95), від 07.09.2016 року (а.с. 106-107), від 25.09.2017 року (а.с. 173-174), від 15.02.2018 року (а.с. 187), від 16.05.2018 року уточнювала позовні вимоги.
В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона працює завідувачем навчальної компютерної лабораторії № 204 в Автотранспортному технікумі Вищого навчального закладу «ОСОБА_2 гірничий університет». Директор технікуму ОСОБА_3 наказом № 141-к від 29.08.2014 року встановив позивачу замість тарифікації погодинну оплату педагогічних годин, неправомірно змінивши умови праці на гірші. У звязку з цим відмінив індексацію заробітної плати позивача у другому семестрі, на який припав обсяг її педагогічного навантаження, і наказом зменшив їй кількість днів відпустки як викладача з 56 на 34. Погодинна оплата була встановлена без згоди позивача, про що свідчить акт, складений адміністрацією технікуму 29.08.2014 року. Зазначає, що адміністрацією технікуму було порушено порядок оплати праці, визначений п.п. 14, 78-82 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом Міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993 року (далі Інструкція № 102). Вказує також, що з лютого 2015 року, коли позивач почала виконувати педагогічне навантаження, їй перестали платити індексацію заробітної плати, мотивуючи тим, що у неї збільшився заробіток і бухгалтерія змінила базовий місяць розрахунку індексації, що суперечить Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року № 1078. Також, посилаючись на положення Інструкції № 102 та Галузеву угоду між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки України на 2011-2015 роки, позивач вказує, що її робота відноситься до робіт з важкими та шкідливими умовами праці, тому вона має право на встановлення їй надбавки у розмірі 12% від ставки та додаткової оплачуваної відпустки в 4 дні.
Клопотанням від 05.05.2018 року позивач долучила уточнені розрахунки щодо невиплаченої заробітної плати, згідно яких сума недоплаченої заробітної плати з урахуванням відпускних та лікарняних становить 6119,74 грн.
З огляду на викладене, з врахуванням заяв про уточнення позовних вимог, позивач просила суд визнати зміну умов оплати її праці з тарифікаційної на почасову і не виплату індексації заробітної плати протиправною і дискримінаційною. Визнати неправомірним і скасувати наказ № 141-к від 29.08.2014 року директора Коледжу в частині почасової оплати педагогічного навантаження ОСОБА_1 Визнати неправомірним не встановлення позивачу надбавки і додаткової оплачуваної відпустки за шкідливі і особливі умови праці. Зобовязати директора Коледжу включити до Колективного договору Коледжу пункти про встановлення доплати за шкідливі і особливі умови праці у розмірі 12% і додаткової відпустки у розмірі 4 дні завідувачу компютерної лабораторії № 204. Стягнути з відповідача недоплачену суму заробітної плати, відпускних, лікарняних за період з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року згідно з виправленими розрахунками від 05.05.2018 року, виконаними у відповідності до правил нарахування заробітної плати за тарифікацією.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєвої Т.Ю. від 20 серпня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с. 4).
Відповідач ОСОБА_4 вищий навчальний заклад «ОСОБА_2 гірничий університет» надав заперечення на позовну заяву (а.с. 13-14), в яких вказав, що повністю згоден з позицією директора Автотранспортного технікуму ДВНЗ «ОСОБА_2 гірничий університет» та в повному обсязі підтримує його заперечення проти позовної заяви. Просить у задоволенні позову відмовити.
Третя особа директор Автотранспортного технікуму ДВНЗ «ОСОБА_2 гірничий університет» ОСОБА_3 надав заперечення на позовну заяву (а.с. 23-25), в яких вказав, що педагогічне навантаження у розмірі 260 годин на учбовий рік встановлюється ОСОБА_1 згідно п.2 ОСОБА_5 угоди між Автотранспортним технікумом ОСОБА_2 гірничого університету та ОСОБА_1 від 28 березня 2007 року. У 2014-2015 навчальному році ОСОБА_1 було встановлено педагогічне навантаження в обсязі 260 годин, все педнавантаження встановлено на другий семестр. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 не має у першому семестрі навчальних годин, адміністрацією технікуму було прийнято рішення оплату годин педнавантаження позивача здійснювати згідно фактично відпрацьованих годин. При цьому розмір годинної ставки визначається шляхом ділення місячної ставки на середньомісячну норму навчального навантаження (72 години). Оскільки ОСОБА_1 мала педнавантаження лише у другому семестрі (6 місяців), тому і відпустка була сплачена не за весь навчальний рік (10 місяців), а відповідно відпрацьованим місяцям. Вказує також, що з лютого по червень 2015 року у ОСОБА_1 було збільшення заробітної плати за рахунок педагогічного навантаження, як постійної складової. У лютому збільшення доходів було більше ніж сума індексації, тому лютий став базовим місяцем, індексація за цей місяць не проводиться. Індекс споживчих цін наростаючим підсумком починає розраховуватися з наступного місяця. У квітні підвищення заробітної плати знову вплинуло на базовий місяць, квітень став базовим, тому у травні місяці індексація заробітної плати не проводиться.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2018 року заявлено самовідвід судді Єлісєєвої Т.Ю. по вказаній цивільній справі.
Згідно автоматичному розподілу справ між суддями від 16.04.2018 року справу передано до розгляду судді Женеску Е.В.
Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 18 квітня 2018 року справу за позовом ОСОБА_1 до Вищого навчального закладу «ОСОБА_2 гірничий університет», третя особа директор Автотранспортного технікуму Вищого навчального закладу «ОСОБА_2 гірничий університет» ОСОБА_3, про визнання змін умов праці протиправними, скасування наказу, визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати прийнято до свого провадження. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з призначенням судового засідання на 16 травня 2018 року.
10 травня 2018 року представник відповідача надав клопотання в якому між іншим зазначив, що у травні місяці було змінено назву відповідача та структурного підрозділу , а саме: відповідач ОСОБА_2 технічний університет «Дніпровська політехніка», структурний підрозділ Автотранспортний коледж ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка» .
Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.
Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4).
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Відповідно до положень статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з обєктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в Автотранспортному коледжі ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка» (раніше Автотранспортний технікум ОСОБА_2 гірничого університету) на посаді завідувача лабораторією, що підтверджується наказом т.в.о. директора технікуму ОСОБА_6 № 134 від 04.12.2007 року (а.с. 26).
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2007 року у справі № 2-480/2007 за позовом ОСОБА_1 до Автотранспортного технікуму ОСОБА_2 гірничого університету, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення оплати за зняті учбові години, стягнення оплати за вимушений прогул, стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, визнано мирову угоду, за умовами якої, серед іншого, відповідач зобовязується забезпечити позивачу педагогічне навантаження не менше 260 годин на учбовий рік, по можливості рівномірно розподілив її на весь рік (а.с. 27-28). Ухвала суду набрала законної сили.
29 серпня 2014 року ОСОБА_1 подала на імя директора АТ ДВНЗ «НГУ» ОСОБА_3 заяву, в якій просила встановити їй педагогічне навантаження на 2014-2015 навчальний рік в обсязі 260 годин (а.с. 29).
Наказом директора технікуму № 141-к від 29.08.2014 року викладачу ОСОБА_1 встановлено педагогічне навантаження на 2014-2015 навчальний рік 260 годин з оплатою згідно фактично відпрацьованих годин (щомісячно), (а.с. 48-51).
З «Педагогічного навантаження викладача ОСОБА_1В.» на 2014-2015 навчальний рік (а.с. 31) вбачається, що у першому семестрі навчального року педагогічне навантаження відсутнє, у другому семестрі встановлено 180 годин компютерна практика, 78 годин компютерний практикум, 3 години заліки, іспити. Всього за рік 261 годин.
З акту від 29.08.2014 року, складеного заступником директора з НВР ОСОБА_6, юрисконсультом ОСОБА_7, ст.. інспектором з кадрів ОСОБА_5, вбачається, що заступник директора з НВР ОСОБА_6 запропонував викладачу ОСОБА_1 ознайомитися з педагогічним навантаженням від 29.08.2014 року, але ОСОБА_1 ознайомитися з документами відмовилася (а.с. 32).
Статтею 43 Конституції України гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч.1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до п.63Інструкції № 102 оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок. Навчальне навантаження між вчителями, викладачами та іншими педагогічними працівниками розподіляється керівником установи за погодженням з профспілковим комітетом залежно від кількості годин, передбачених навчальними планами, наявності відповідних педагогічних кадрів та інших конкретних умов, що склались у закладі. Навчальне навантаження викладачам вищих навчальних закладів I-II рівнів акредитації та професійно-технічних навчальних закладів визначається один раз на рік до початку навчального року.
У 2014-2015 навчальному році ОСОБА_1 було встановлено педагогічне навантаження на навчальний рік згідно наказу № 141-к від 29.08.2014 р. в обсязі 260 навчальних годин рік з оплатою згідно фактично відпрацьованих годин (щомісячно).
Тому вимоги мирової угоди, затвердженої Кіровським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 2-480/2007, третьою особою щодо ОСОБА_1 були виконані в повному обсязі, оскільки в мировій угоді визначено обсяг педагогічного навантаження
Той факт, що у ОСОБА_1 немає у першому семестрі навчальних годин, не свідчить про порушення прав позивача, або про порушення положень мирової угоди, оскільки в мировій угоді йдеться про рівномірне розподілення навантаження лише за наявності для цього можливості.
Оскільки все педагогічне навантаження позивача мало місце лише у другому семестрі, адміністрацією технікуму було прийняте рішення оплату годин педагогічного навантаження ОСОБА_1 здійснювати згідно фактично відпрацьованих годин, що не суперечить вимогам Інструкції № 102 (п.14).
ОСОБА_1 стверджує, що встановлення погодинної оплати праці було застосовано тільки до неї, але це не відповідає дійсності, оскільки з наказу № 141-к від 29.08.2014 року вбачається, що оплата згідно фактично відпрацьованих годин (щомісячно) встановлена також викладачу ОСОБА_8
Відповідач стверджує, що отримана ОСОБА_1 оплата праці за виконаний обсяг педагогічного навантаження у 2014-2015 році не зменшена. В такому же розмірі вона б отримала заробітну оплату якщо їй було встановлено педагогічне навантаження згідно тарифікації. При цьому розмір годинної ставки визначається шляхом ділення місячної ставки на середньомісячну норму навчального навантаження (72 години).
Суд звертає увагу, що позивач не надала жодного доказу на підтвердження свого доводу, що встановленням погодинної оплати праці фактично зменшено її заробітну плату.
Таким чином, позовні вимоги в частині визнання зміни умов оплати праці ОСОБА_1 з тарифікаційної на погодинну протиправною і дискримінаційною, а також визнання неправомірним і скасування наказу № 141-к від 29.08.2014 року директора Коледжу в частині почасової оплати педагогічного навантаження ОСОБА_1 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Суд також зазначає, що оскільки ОСОБА_1 мала педагогічне навантаження лише у другому семестрі (6 місяців) тому відпустка обґрунтовано була оплачена не за весь навчальний рік (10 місяців), а відповідно відпрацьованим місяцям.
Суд також вказує, що індексації підлягає заробітна плата у межах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого цього року затверджується Верховною Радою України в законі про ОСОБА_4 бюджет України.
Порядок індексації заробітної плати працівників визначений та затверджений Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та постановою КМУ від 17.03.2003 р. №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» з урахуванням внесених в неї змін згідно законів.
Відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від17.03.2003 р. N 1078 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 17.05.2006 р. N 690, від 11.07.2007 р. N 913, від 12.03.2008 р. N 170 та від 13.06.2012 р. № 526), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці, яка включає оплату праці, за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством.
Пунктом 5 Порядку визначено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Грошові доходи, одержані за цей місяць, не індексуються, якщо сума підвищення доходу перевищує суму індексації, яка повинна нараховуватись у місяці підвищення. З наступного місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.
У разі коли грошовий дохід з урахуванням суми підвищення менше суми грошового доходу з урахуванням індексації до його підвищення, у базовому місяці сума загального доходу визначається з таким розрахунком, щоб сума грошового доходу з урахуванням індексації не перевищувала загального доходу до його підвищення.
Також абзацом 8 цього пункту передбачено, що місяць, в якому відбувається підвищення грошових доходів, зокрема, за рахунок збільшення розміру премії, не вважається базовим у разі, коли не відбувається підвищення окладу (тарифної ставки).
Посада завідуючого навчальною лабораторією передбачає виконання педагогічного навантаження. З лютого по червень 2015 року у ОСОБА_1 відбулося збільшення заробітної плати за рахунок педагогічного навантаження, як постійної складової. У лютому збільшення доходів було більше ніж сума індексації, тому лютий став базовим місяцем, а тому індексація за цей місяць не проводиться. Індекс споживчих цін наростаючим підсумком починає розраховуватись з наступного місяця. У квітні підвищення заробітної плати знову вплинуло на базовий місяць, квітень став базовим, тому в травні місяці індексація заробітної плати не проводиться.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення на користь позивача недоплачену суму заробітної плати, відпускних, лікарняних за період з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року є необґрунтованими, в звязку з чим задоволенню не підлягають.
Стосовно позовних вимог щодо визнання неправомірним невстановлення позивачу надбавки і додаткової оплачуваної відпустки за шкідливі і особливі умови праці та зобовязання директора Коледжу включити до Колективного договору Коледжу пункти про встановлення доплати за шкідливі і особливі умови праці у розмірі 12% і додаткової відпустки у розмірі 4 дні завідувачу компютерної лабораторії № 204, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.
Відповідно до ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.
Під час розгляду справи судом не встановлено порушень ст.ст. 141, 153 КЗпП України з боку відповідача. Позивачка працювала в окремому кабінеті, де були створені всі необхідні умови для її роботи як завідуючого навчальною лабораторією - облаштовано робоче місце, надана оргтехніка, кондиціонер. Вказане позивачкою не заперечується.
Не підлягають також задоволенню вимоги позивачки про надання їй додаткової відпустки у звязку з особливим характером праці.
Так, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 17.11.1997 року № 1290 для працівників, які працюють на електронно-обчислювальних та обчислювальних машинах встановлене право на отримання додаткової щорічної відпустки максимальною тривалістю до 4 календарних днів.
Відповідно до п. 7 Порядку застосування Списку виробництв, робіт, професій, і посад працівників, робота яких повязана з підвищеним нервово - емоційним та інтелектуальним навантаженням … що дає право на щорічну додаткову відпустку за особливий характер праці, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 30.01.1998 року № 16 (№ реєстру в Мінюсті 58/2498) встановлено, що в розрахунок часу, що дає право працівнику на додаткову відпустку зараховуються дні, коли він фактично був зайнятий на роботах з особливим характером праці не менше половини тривалості робочого дня.
При цьому, позивач не надала жодного доказу, який би підтверджував факт її роботи з ЕВМ постійно, протягом часу не менше половини тривалості робочого дня.
Таким чином, оцінивши докази, які наявні у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка», третя особа директор Автотранспортного коледжу ОСОБА_2 технічного університет «Дніпровська політехніка» ОСОБА_3, про визнання змін умов праці протиправними, скасування наказу, визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати,- задоволенню не підлягають у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268, 430 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка», третя особа директор Автотранспортного коледжу ОСОБА_2 технічного університету «Дніпровська політехніка» ОСОБА_3, про визнання змін умов праці протиправними, скасування наказу, визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої заробітної плати залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Пунктом 15.5 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
ОСОБА_9Женеску