Справа № 561/634/18
РІШЕННЯ

іменем України

05 вересня 2018 року смт Зарічне

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Дідика А. В.,

за участі секретаря судового засідання Расевич Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 В.(до реєстрації шлюбу ОСОБА_3 В.) 18 липня 2018 року звернулась до суду із позовною заявою з вимогами до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та про встановлення факту родинних відносин. У позовній заяві зазначила, що 02 березня 1997 року помер її батько ОСОБА_4 після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_3 мати позивачки. До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 крім іншого входить земельна ділянка, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії РВ № 008618 від 17 вересня 1996 року, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯБ № 607589 від 25 квітня 2006 року, яку мати позивачки за життя не встигла документально оформити на себе.

01 січня 2006 року ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилась спадщина на її майно в тому числі на вищезазначену земельну ділянку. На день смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала та була зареєстрована донька позивачки ОСОБА_2 відповідачка по справі, яка не бажала приймати спадщину та здійснювати її документальне оформлення. Позивачка вказує, що по причині поганого стану здоровя не звернулась до нотаріуса і не подавала заяву про прийняття спадщини у строк визначений ст. 1270 ЦК України, як особа, яка постійно не проживала із спадкодавцем на дату його смерті, як цього вимагає норма ст. 1269 ЦК України. У звязку з наведеним, керуючись ст. 1272 ЦК України звернулась із позовною заявою з вимогою про надання їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки нотаріусом відмовлено їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини.

Крім того позивачка зазначає, що у її свідоцтві про народження імя матері записане як ОСОБА_5, а у свідоцтві про смерть - ОСОБА_3. Оскільки дані розбіжності у інший спосіб виправити неможливо другою вимогою позовної заяви є встановлення факту родинних відносин, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦК України та у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, а саме, що ОСОБА_1, 09 січня 1967 р. н., є донькою ОСОБА_3, яка померла 01 січня 2006 року та у звязку з цим просила задовольнити вимогу про встановлення факту родинних відносин, а сааме, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3

Позивачка у судове засідання не зявилась про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідачка у судове засідання не зявилась про дату та час його проведення повідомлена належним чином. Подала на адресу суду відзив на позовну заяву від 29 серпня 2018 року, (вхідний № 2128/18) згідно якого позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, підтверджує факт того, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3. Також зазначає у заяві, що не бажала приймати спадщину після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 та на спадщину не претендує. Підтверджує, що позивачка не могла звернутись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3, бо хворіла упродовж строку, коли необхідно було звертатись до нотаріуса. Просила розглядати справу за її відсутності.

Як зазначено у ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності і якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Проаналізувавши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині надання позивачці додаткового строку на прийняття спадщини підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

02 березня 1997 року помер батько позивачки ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 1-ГЮ № 011757, виданим Зарічненським відділом РАГС Рівненської області 02 березня 1997 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла мати позивачки ОСОБА_3.

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 листопада 1997 року, згідно якого ОСОБА_3 дружина спадкодавця, що мешкає в смт. Зарічне вул. Софіївська, 22, Рівненської області, успадкувала після смерті ОСОБА_4, який помер 02 березня 1997 року, грошовий вклад в Зарічненському відділенні Ощадного банку України № 6572.

До складу спадщини після смерті ОСОБА_4 також входить земельна ділянка згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія РВ № 008618 від 17 вересня 1996 року, на підставі якого було видано державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯБ № 607589 від 25 квітня 2006 року.

Вказану земельну ділянку мати позивачки не встигла переоформити на себе.

01 січня 2006 року ОСОБА_3 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 1-ГЮ № 017825, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Зарічненського районного управління юстиції в Рівненській області 01 січня 2006 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина.

До складу спадщини, зокрема, входить земельна ділянка, оскільки відповідно до статті 548 Цивільний кодекс Української РСР (що діяв на момент відкриття спадщини) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин першої, другої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 не залишила розпорядження на випадок своєї смерті (заповіт), спадкування відбувається за законом.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Будучи спадкоємцем першої черги за законом, позивачка має намір оформити спадщину після смерті своєї матері.

На день смерті ОСОБА_3 разом з нею проживала та була зареєстрована дочка позивачки ОСОБА_2. Вона не бажала приймати спадщину після смерті ОСОБА_3 і не має наміру здійснювати її оформлення.

Згідно частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У встановлений строк ОСОБА_1 не звернулася до нотаріальної контори і не подала заяву про прийняття спадщини по причині поганого стану здоров'я.

Судом встановлено, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки об'єктивно не мала можливості звернутися в нотаріальну контору внаслідок хвороби, що підтверджено Довідкою КЗ Зарічненської центральної районної лікарні № 714/01-11/18 від 04 вересня 2018 року про те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилась на амбулаторному та стаціонарному лікуванні у цьому медичному закладі з 12 грудня 2005 року по 18 серпня 2006 року з хворобою, яка унеможливлювала самообслуговування та пересування хворої.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

З метою оформлення спадщини після смерті матері ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, який розяснив, що вона зможе реалізувати свої спадкові права лише в тому випадку, якщо суд визначить додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також буде підтверджено факт родинних відносин між нею та спадкодавцем.

За даними довідки державного нотаріуса Зарічненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області № 1-16/556 від 28 серпня 2018 року після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 січня 2006 року із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину за законом чи заповітом не видавалось. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 53127197 та № 53127225 від 30 серпня 2018 року інформація про заповіт та/або спадковий договір у реєстрі відсутня, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась.

Обгрунтовуючи необхідність задоволення вимоги про встановлення факту родинних відносин, а саме, що ОСОБА_7 є матірю позивачки суд виходить з того, що родинні відносини між цими особами підтверджуються зокрема сукупністю відомостей у документах, зокрема:

-паспортом громадянина України ОСОБА_1 Серії СР 031127, виданого Зарічненський РВ УМВС України в Рівненській області 05 квітня 1996 року, згідно якого позивачка народилася 09 січня 1967 року, була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, що належав її батькам, з 26 липня 1985 року по 06 листопада 1996 року;

-свідоцтвом про народження позивачки серії VII-УР № 1174510 від 22 січня 1967 року, згідно якого батьком позивачки ОСОБА_4;

-свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 листопада 1997 року, де вказано, що ОСОБА_3 дружина спадкодавця ОСОБА_4, мешкає в смт. Зарічне вул. Софіївська, 22, Рівненської області;

-довідкою Зарічненської селищної ради Рівненської області № 4192 від 17 липня 2018 року, згідно якої дочка позивачки ОСОБА_2, є внучкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 з 01 квітня 1988 року по даний час;

-договором дарування від 11 серпня 2005 року, згідно якого ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок по вул. Софіївська 22 в смт. Зарічне Рівненської області;

будинковою книгою, згідно якої: батьки позивачки проживали по вул. Софіївська (раніше вул. 1-го Травня) 22 в смт. Зарічне Рівненської області з 1961 року; у документах за різні роки матір позивачки записували як ОСОБА_5 і як ОСОБА_3; позивачка зареєстрована в будинку за вказаною адресою з 04 жовтня 1968 року, а її дочка зареєстрована в даному будинку 01 квітня 1988 року.

Після звернення до державного нотаріуса позивачці було відмовлено у оформленні спадкових прав та розяснено, що реалізувати їх можна буде лише у випадку, коли буде встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 та позивачкою, як матірю та донькою.

Оскільки чинним законодавством не передбачено іншого порядку виправлення допущених помилок під час оформлення відповідних документів, це згідно зі ст. 315 ЦПК України може зробити суд у порядку встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" вказано, що відповідно до п. 1 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.

Відповідно до абзацу 2 пункту 7 вищевказаної Постанови, суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з тих мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану, оскільки право вибору належить заявнику.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин матері та дочки між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є доведеним, а різниця у написанні імені матері позивачки виникла у звязку з помилками уповноважених органів, які видавали документи.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 1218, 1268, 1272 ЦК України керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 293, п. 1 ч.1 ст. 315, 319 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1, Республіка Білорусь, 225737, ІПН НОМЕР_1 до ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 (місце реєстрації та проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_2) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та встановлення факту родинних відносин задоволити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка померла 01 січня 2006 року у 2 (два) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_3, яка померла 01 січня 2006 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Зарічненський районний суд Рівненської області до Апеляційного суду Рівненської області.

Суддя А. В. Дідик