Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 360/2100/15-ц

провадження № 61-8308св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:Ступак О. В. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року у складі судді Унятицького Д. Є. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Суханової Є. М., Данілова О. М., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Бригантина-2» (далі - ОК «ЖБК «Бригантина-2») про спонукання до виконання умов договору шляхом покладення зобов'язальних дій та про скасування права власності на нерухоме майно.

Свої вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що 31 березня 2012 року він уклав з ОК ЖБК «Бригантина-2» договір про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку за адресою: АДРЕСА_1, а 23 грудня 2012 року уклав зі ОСОБА_5, ОСОБА_6 договір переуступки паю на квартиру в ОК ЖБК «Бригантина-2» із поетапною оплатою. На виконання умов договору про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку від 31 березня 2012 року, він та ОК «ЖБК «Бригантина-2», в особі голови кооперативу ОСОБА_5, 04 лютого 2013 року підписали акт приймання-передачі, відповідно до якого ОК «ЖБК «Бригантина-2» передав, а позивач прийняв квартиру АДРЕСА_1, яка на сьогоднішній день знаходиться у його володінні. Станом на червень 2015 року він переплатив ОК «ЖБК «Бригантина-2» суму передбачену договором. Загальна вартість квартири складає 74 052,00 грн, тоді як із 23 грудня 2012 року по 11 серпня 2015 року він сплатив кооперативу внески на загальну суму 16 326,50 дол США, що еквівалентно 410 121,68 грн. Таким чином, за ринковою ціною квартири згідно зі звітом експерта-товарознавця переплата його внесків становить 124 483,68 грн. ОК «ЖБК «Бригантина-2» не виконує зобов'язання покладені на нього пунктом 3.5 договору про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку від 31 березня 2012 року щодо видачі довідки про повну оплату квартири. Крім цього, ОСОБА_5 після отримання коштів у вищезазначеній сумі оформив на себе право власності на спірну квартиру, зареєструвавши його у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 березня 2016 року.

Враховуючи наведене, позивач просив суд зобов'язати ОК «ЖБК «Бригантина-2» видати йому довідку про повну оплату квартири АДРЕСА_1, та скасувати право власності ОСОБА_5 на вказану квартиру, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 березня 2016 року за № 14212038.

Представник відповідачів позову не визнав, мотивуючи це тим, що договір про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку від 31 березня 2012 року ОСОБА_5 не підписував, печатка, що там міститься, не є печаткою ОК «ЖБК «Бригантина-2».

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Скасовано право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, зареєстроване в реєстрі речових прав на нерухоме майно 31 березня 2016 року. Стягнуто зі ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 275,60 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що пай у вигляді квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_5 переуступив ОСОБА_7 відповідно до умов договору про переуступку паю від 23 грудня 2012 року, а також враховуючи те, що зазначений договір не скасований, не визнаний недійсним і свою дію не припинив, то реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 порушує права ОСОБА_4, тому позов в цій частині необхідно задовольнити. Підстав для задоволення позову в частині спонукання до виконання умов договору шляхом покладення зобов'язальних дій немає, оскільки ОСОБА_4 не приступив до виконання договору про спільну пайову участь від 31 березня 2012 року.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року у задоволені апеляційних скарг ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено. Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині незадоволених позовних вимог та направити справу на новий розгляд у цій частині.

Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не досліджено усіх істотних обставин, що мають значення для привального вирішення справи.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_4 передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано цивільну справу.

У березні 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду додаткові пояснення до касаційної скарги, в яких повідомляє, що після подання касаційної скарги виникла нова обставина, яка має значення для правильного вирішення спору, а саме з 28 грудня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником спірної квартири є ОСОБА_6

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, додаткових пояснень до касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 31 березня 2012 року між ОК «ЖБК «Бригантина-2», в особі голови кооперативу ОСОБА_5 з однієї сторони, та ОСОБА_4 із іншої сторони, укладений договір про спільну пайову участь в будівництві житлового кооперативного будинку.

23 грудня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6 укладений договір переуступки паю на квартиру в ОК «ЖБК «Бригантина-2» з поетапною оплатою, за умовами якого ОСОБА_5, ОСОБА_6 передає ОСОБА_4 свій пай у ОК «ЖБК «Бригантина-2», який відповідає праву на вступ в ОК «ЖБК «Бригантина-2» та отримання свідоцтва на право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також часткової спільної власності на земельну ділянку на якій розташовано будинок. За отримання паю на вищезгадану квартиру, ОСОБА_4 передав ОСОБА_5, ОСОБА_6 аванс у розмірі 8 080,00 грн, які за комерційним курсом продажу еквівалентні 1 000,00 дол США. Частина внеску у розмірі 7 000,00 дол США сплачується у термін до 26 грудня 2012 року. Загальна вартість квартири становить 30 000,00 дол США (в еквіваленті в гривнях за курсом купівлі долару на день оплати). На виконання зазначеного договору ОСОБА_4 із 01 червня 2013 року по 01 серпня 2014 року сплачував щомісячно 394,27 дол США, а з 01 вересня 2014 року по 01 травня 2015 року вносив щомісячні платежі в різному розмірі.

Відповідно до акта приймання-передачі від 04 лютого 2013 року ОК «ЖБК «Бригантина-2» передав, а ОСОБА_4 прийняв двокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Судами встановлено, що право власності на спірну квартиру було зареєстроване за ОСОБА_5 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 12 квітня 2014 року та договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 06 березня 2012 року.

Відповідно до пункту 1.1 договору про спільну пайову участь у будівництві житлового будинку від 06 березня 2012 року ОСОБА_5 передана його частка у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1

Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що зазначений пай ОСОБА_5 переуступив ОСОБА_4 відповідно до умов договору переуступки паю на квартиру від 23 грудня 2012 року, а також з того, що зазначений договір не скасований, не визнаний недійсним і свою дію не припинив, тому реєстрація права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 порушує права ОСОБА_4

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про те, що підстав для задоволення позову в частині спонукання до виконання умов договору шляхом покладення зобов'язальних дій немає, оскільки позивач не приступив до виконання договору про спільну пайову участь у будівництві житлового кооперативного будинку від 31 березня 2012 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник.

Доводи касаційної скарги щодо порушення норм матеріального права не є достатньо обґрунтованими, адже не зазначено, яку саме норму матеріального права порушено судами.

Верховний Суд бере до уваги доводи заявника у додаткових поясненнях до касаційної скарги стосовно виникнення нових обставин після подання касаційної скарги, а саме те, що з 28 грудня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власником спірної квартири є ОСОБА_6, однак зазначає, що вказана обставина відповідно до положень статті 411 ЦПК України не є підставою для повного або часткового скасування рішень і передачі справи повністю або частково на новий розгляд.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 рокута ухвалу Апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик