Справа № 337/2454/18
Провадження № 2/0182/3205/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.12.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.

секретаря Нагаєвої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Хортицький районний відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 13.06.2018 року звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

Згідно рішення Хортицького районного суду та на підставі виконавчого листа № 2-1828/2006 року виданого 18.08.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), на користь ОСОБА_2, починаючи з 18.07.2006 року і до повноліття дитини.

До середини 2016 року він був офіційно працевлаштований та сплачував аліменти у повному обсязі.

Однак на даний час він не має постійного місця роботи та стабільного доходу.

З того часу, коли він втратив офіційний заробіток, аліменти почали стягуватися з нього як з непрацюючої особи та їх розмір збільшився в рази.

За перерахунками державного виконавця та згідно довідки Хортицького відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя, розмір стягуваних з нього аліментів на сина ОСОБА_4 складає 1991, 79 грн.

Крім того, 01.11.2014 року він уклав шлюб зі ОСОБА_5, якій потім було присвоєно прізвище «Орлова». Від цього шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На даний час з нього також стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 900 грн. та до червня 2018 року стягувалися аліменти на утримання дружини до досяннення донькою ОСОБА_6 трирічного віку у розмірі 500 грн.

Таким чином, він опинився у тяжкому матеріальному становищі, почала рости заборгованість по аліментам.

Зазначає, що сума його середнього заробітку за місяць є нестабільною, тому вважає, що загальна сума стягуваних з нього аліментів - 2871,79 грн. практично дорівнює його доходу на теперішній час.

На підставі викладеного, просить суд зменшити розмір аліментів, що відраховуються на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини усіх видів його заробітку, до 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою про відкриття провадження від 28.09.2018 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

23.10.2018 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшов відзив з додатками (а.с. 39-45), згідно якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи наступним.

Так, виконавче провадження по стягненню аліментів на утримання ОСОБА_7 до досягнення дитиною трьох років було закінчено 09.05.2018 року, сума нарахованих аліментів на двох дітей становить 2371,79 грн.

Оскільки Законом України «Про державний бюджет України» на 2018 рік встановлений відповідний мінімум для дитини відповідного віку, вважає, що суму, яку позивач просить стягнути на утримання сина ОСОБА_4, суперечить зазначеному закону.

Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1050 грн. (а.с. 54).

Відповідач у судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду повернулося поштове повідомлення з відміткою про вручення поштового відправлення 09.11.2018 року особисто ОСОБА_2 (а.с. 53).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що згідно рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя та на підставі виконавчого листа № 2-1828/2006 виданого 18.08.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя позивач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), на користь ОСОБА_2, починаючи з 18.07.2006 року і до повноліття дитини (а.с. 10-13).

Згідно відмітки підприємств, установ та організацій про відрахування із заробітку боржника, аліменти утримані по 30.06.2016 року у зв'язку зі звільненням за ст. 36.п.6 КЗпП України. Заборгованості немає.( а.с. 11).

З 01.11.2014 року позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с. 8). Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7).

Згідно судового наказу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 у розмірі 900 грн. щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дітей відповідного віку з 21.11.2017 року і до повноліття дитини (а.с. 9).

Як вбачається з довідок Хортицького Відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя, станом на 31.03.2018 року заборгованість за виконавчим листом № 337/4569/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, виданим 07.12.2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя становитиь 3900,00 грн.; заборгованість за виконавчим листом № 337/4569/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на її утримання, виданим 07.12.2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя становитиь 2166,67,00 грн.; заборгованість за виконавчим листом № 2-1828/2006 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, виданим 18.08.2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя становитиь 24600,74 грн. (а.с. 14-16).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Разом з тим, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища, чи зміна сімейного становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

За нормами п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що ставлячи перед судом питання про зменшення розміру аліментів, а саме з 1/4 частини від усіх доходів відповідача до 1050 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, позивач фактично користується правом передбаченим абз. 2 ч.3 ст. 181 СК України щодо зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 181, 182, 184 СК України.

На даний час у позивача відсутній постійний стабільний заробіток, змінилося матеріальне становище, змінився сімейний стан, він вдруге зареєстрував шлюб, від якого має малолітню дитину - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої стягуються аліменти у розмірі 900 грн. щомісяця до її повноліття.

Беручи до уваги вище викладене, на підставі заяви позивача, суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, зі стягнення аліментів в частині від доходу відповідача, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, крім вище викладеного, суд приймає до уваги положення ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» згідно яких прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років складає з 01.07.2018 року - 1944 грн., а з 01.12.2018 року - 2027 грн., та положення ч. 2 ст. 182 СК України, згідно яких розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( тобто менше 1013 грн.).

Таким чином, у разі задоволення позовних вимог позивача та зміні способу стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з 1/4 частини на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1050 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, сума аліментів буде забезпечувати їх мінімальний гарантований розмір.

Суд також враховує те, що утримання неповнолітньої дитини є спільним обовязком батьків, то необхідно брати до уваги і надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини з боку її матері, а відтак, можна дійти висновку, що вказана частка від всіх видів заробітку яку пропонує позивач є прийнятною та такою, що повністю задовольнить матеріальні потреби дитини, при цьому, не допустить виникнення дисбалансу інтересів інших осіб, що перебувають на утриманні позивача, забезпечить рівність сторін по забезпеченню дитини, не допустить дискримінацію позивача та перекладання на нього усього тягаря матеріального утримання дитини.

При цьому, згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в твердій грошовій сумі 1050 грн. з подальшою індексацією, згідно вимог законодавства, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Що стосується позовних вимог в частині зазначення, що розмір аліментів повинен становити не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що в задоволенні цих вимог слід відмовити, оскільки судом стягнуто з відповідача фіксований розмір аліментів у твердій грошовій сумі - 1050,00 гривень, що є більшим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76,77, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 192 СК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Хортицький районний відділ Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 17.08.2006 року по цивільній справі № 2-1828/2006 року, змінивши спосіб стягнення аліментів зі стягнення аліментів у частці від доходу батька, на стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що народився у м. Запоріжжя (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1) аліменти щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1050 грн. 00 коп. (одна тисяча пятдесят грн. 00 коп.) з подальшою індексацією, згідно вимог законодавства на користь матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2, проживає за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Добролюбова, б. 19/1,кв. 34), починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

В іншому відмовити.

Раніше виданий виконавчий лист по справі № 2-1828/2006 року повернути до суду, що його видав.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 22 грудня 2018 року.

Суддя: ОСОБА_8