ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5712/17

Головуючий у першій інстанції - Філатова Л. Б.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/414/18

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Вінгаль В.М.,

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_2,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на додаткове рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.11.2008 за кредитом - 9450,53 грн і процентами за користування кредитом - 76287, 17 грн та 1435,84 грн судового збору, а всього 87173,54 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 вересня 2018 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 березня 2018 року змінено, зменшено визначену судом першої інстанції суму заборгованості ОСОБА_2 за процентами за користування кредитом за договором від 19 листопада 2008 року з 76287,17 грн до 3425,33 грн та суму судового збору з 1435,84 грн до 224 грн, а загальну суму стягнення - з 87173 грн до 13099,86 грн. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 2064,48 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

24 вересня 2018 року адвокат ОСОБА_3, діючи як представник ОСОБА_2, звернувся до районного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки ухваливши рішення по суті спору суд не вирішив питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, що поніс відповідач у суді першої інстанції.

Додатковим рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.10.2018 заяву ОСОБА_3 задоволено та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1035,36 грн.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити відповідачу у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права при його ухваленні.

Заявник зазначає, що відповідачем не доведено справедливість та повноту витрат, які фактично ним понесені на правову допомогу, суд повинен врахувати положення законодавства про граничний розмір такої компенсації.

Вказує, що відповідач мав подати суду розрахунок витрат часу, витраченого адвокатом на ведення справи в суді, на участь в судовому розгляді справи та вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також надати документи, що свідчать про оплату гонорару.

На думку заявника, відповідач звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу поза межами п'ятиденного строку, встановленого на подання відповідної заяви.

Заявник вважає, що витрати на професійну юридичну допомогу не підлягають взагалі відшкодуванню, оскільки позовні вимоги банку були задоволені частково.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи додаткове рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час постановлення рішення у даній справі не було вирішено питання про розподіл витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 грн, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1035 грн.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Провадження у даній справі було відкрито ухвалою суду 19 вересня 2017 року.

Представництво у суді адвокат ОСОБА_3 здійснював на підставі договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2017 року, як було передбачено ч. 4 ст. 42 ЦПК України (у редакції, чинній до внесення змін Законом України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) (а.с. 69).

На підтвердження понесених відповідачкою витрат на правову допомогу в матеріалах справи містяться:

- калькуляція вартості правової допомоги, яка передбачає надання послуг з ознайомлення з документами та вивчення нормативно-правової бази з метою спростування позовних вимог, підготовки до участі в судовому засіданні - 2 год., участь у судовому засіданні - 1 год. (а.с. 71);

- акт виконаних робіт від 17 жовтня 2017 року, підписаний сторонами, за надані послуги у сумі 1200 грн (а.с. 71);

- квитанція № 2 від 17 жовтня 2017 року, згідно якої сплачено ОСОБА_2 1200 грн адвокату ОСОБА_3 за надання правової допомоги в суді першої інстанції згідно договору від 01.09.2017 (а.с. 70).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Апеляційний суд вважає, що визначена судом першої інстанції сума витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, є співмірною із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову.

Оскільки судом першої інстанції питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката не вирішувалось під час ухвалення рішення по даній справі, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 1035,36 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи заявника про те, що витрати на професійну юридичну допомогу не підлягають взагалі відшкодуванню, оскільки позовні вимоги банку були задоволені частково, є довільним тлумаченням норм діючого цивільного процесуального законодавства.

Посилання апеляційної скарги на необхідність врахування судом положень законодавства про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції додаткового рішення Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» втратив чинність з 15 грудня 2017 року згідно із Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Доводи банку про те, що відповідач звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу поза межами п'ятиденного строку, встановленого на подання відповідної заяви, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

За викладених обставин, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а додаткового рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09.10.2018 без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Додаткове рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 листопада 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: