Ухвала

Іменем України

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 766/15930/17

провадження № 61-42640ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 31 липня 2018 року у складі судді Ігнатенко П. Я., у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про визнання частини правочину недійсною,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», в якому просив визнати недійсним договір факторингу від 24 травня 2017 року, укладений між відповідачами в частині відступлення права вимоги до ОСОБА_4 за укладеним 31 березня 2008 року відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк «Аваль» за кредитним договором № 010/04-02/2126.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 вересня 2017 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2018 року справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись із ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2018 року представник позивача за довіреністю - ОСОБА_6 оскаржив її у апеляційному порядку.

Оскарженою ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 31 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, який діяв за довіреністю в інтересах ОСОБА_4, на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 липня 2018 року повернуто.

При поверненні апеляційної скарги ОСОБА_6 на підставі пункту 1 частини п'ятої статті 357 ЦПК України, суд апеляційної інстанції виходив із того, що подана представником за довіреністю апеляційна скарга на судове рішення не відповідає частині третій статті 131-2 та підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України, оскільки виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Оскільки апеляційна скарга подана і підписана представником за довіреністю, який не є адвокатом. При цьому, апеляційним судом враховано, що спір, який виник між сторонами не є трудовим та не віднесений законом до малозначних справ.

15 серпня 2018 року ОСОБА_4 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 31 липня 2018 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. При цьому посилаються на порушення судом норм процесуального права. Касаційна скарга мотивована тим, що позовна вимога про визнання недійсною частини правочину не є майновою і ціна цього позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною і його представник відповідає вимогам, передбаченим частиною другої статті 60 ЦПК України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України № 1401-VIII від 02 червня 2016 року «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

За приписами частини третьої статті 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

У підпункті 11 пункту 16-1 розділу XV Перехідні положення Конституції України закріплено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1, та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах апеляційної інстанції здійснюється з 1 січня 2018 року.

Згідно частини другої статті 60 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом заявленого позову євимога немайнового характеру: визнання частково недійсним договору факторингу. Отже, справа не є справою з ціною позову, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа не є малозначною у силу вимог закону.

Аналіз судових рішень у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень свідчить, що в ньому відсутні відомості про визнання судом справи малозначною на підставі пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Встановивши, що апеляційна скарга підписана представником за довіреністю і відсутні відомості щодо наявності у ОСОБА_6, як представника ОСОБА_4, статусу адвоката, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 31 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» про визнання частини правочину недійсною.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель