Справа № 199/7811/17
(2/199/780/18)
02.08.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
судді Скрипник О.Г.
секретарі Шеленок С.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням,
В листопаді місяці 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири (ОСОБА_3 належить 1/6 частина квартири, ОСОБА_2 належить по 1/3 частини квартири, ОСОБА_1 належить 1/2 частка квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом,10.11.2006р., виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3702; дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, 28.05.2015р. виданого (замість втраченого від 10.11.2006р. за реєстровим № 3-3700) державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1028; свідоцтвом про право власності на житло від 30.11.1996р., виданого Дніпропетровським заводом гірничошахтного устаткування згідно з розпорядженням за № 342, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 129п за реєстровим № 25.
Позивач зазначає, що відповідач встановила додатковий замок в дверях, відмовляється надати їй ключі від належної позивачу на праві спільної часткової власності кварти, тим самим створює перешкоди у користуванні нею. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач позбавлена права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 14.03.1998р. на квартиру, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 41,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 17,3 кв.м., 2-а кімната - 24,6 кв.м., кухня - 6,6 кв.м., вбиральня - 0,8 кв.м., ванна кімната - 4,2 кв.м., коридор - 4,9 кв.м., кладовка - 0,8 кв.м., балкон (лоджія) - 0,6 кв.м. Загальна площа квартири - 59,2 кв.м. Кімнати в квартирі ізольовані.
Оскільки позивач та відповідач не можуть дійти домовленості у користуванні квартирою, відповідач чинить перешкоди позивачу у її користуванні, позивач просить усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою № 36 будинку № 1 по вул. Придніпровській в м. Дніпро, шляхом її вселення; визначити порядок користування квартирою № 36 у будинку № 1 по вул. Придніпровській в м. Дніпро, загальною площею 59,2 кв.м., а саме:
- ОСОБА_1 виділити у її користування - кімнату площею 24,6 кв.м.;
- ОСОБА_2 виділити у її користування кімнату площею 17,3 кв.м.;
- кухня - 6,6 кв.м., вбиральня - 0,8 кв.м., ванна кімната - 4,2 кв.м., коридор - 4,9 кв.м. залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні.
Відповідач в судове засідання не зявилася, її представник надав до суду відзив на позовну заяву, позовні вимоги не визнав та проти їх задоволення заперечував.
Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири (ОСОБА_3належить 1/6 частина квартири, ОСОБА_2 належить по 1/3 частини квартири, ОСОБА_1 належить 1/2 частка квартири), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом,10.11.2006р., виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 3-3702; дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, 28.05.2015р. виданого (замість втраченого від 10.11.2006р. за реєстровим № 3-3700) державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1028; свідоцтвом про право власності на житло від 30.11.1996р., виданого Дніпропетровським заводом гірничошахтного устаткування згідно з розпорядженням за № 342, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР та записаного в реєстрову книгу № 129п за реєстровим № 25.
Згідно з технічним паспортом, виготовленим станом на 14.03.1998р. на квартиру, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа - 41,9 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 17,3 кв.м., 2-а кімната - 24,6 кв.м., кухня - 6,6 кв.м., вбиральня - 0,8 кв.м., ванна кімната - 4,2 кв.м., коридор - 4,9 кв.м., кладовка - 0,8 кв.м., балкон (лоджія) - 0,6 кв.м. Загальна площа квартири - 59,2 кв.м. кімнати в квартирі ізольовані.
Відповідач перешкоджає позивачу, як співвласнику квартири, користуватись нею, а саме: встановила додатковий замок в дверях, відмовляється надати позивачу ключі від квартири. Внаслідок неправомірних дій відповідача, позивач позбавлена права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 4 ст. 355 ЦК України встановлено, що спільна часткова власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін або законом. Кожен співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю частковою в майні. яке перебуває у спільній частковій власності шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни. довічного утримання тощо. Набувачами такої частки можуть бути сторонні особи або інші співвласники. Зокрема, стаття 362 ЦУ України встановлює, що у разі продажу частки у спільній частковій власності, співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах. крім випадку продажу з прилюдних торгів.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).
Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України).
Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності (ч. 1 ст.386 ЦК України).
На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Частина 2 ст. 355 ЦК України передбачає, що майно може належати особам на праві спільної часткової власності. При спільній частковій власності кожному із співвласників належить частка на праві спільної часткової або сумісної власності. При спільній частковій власності кожному із співвласників належить частка в праві власності на спільний обєкт в цілому.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені у загальному користуванні учасників спільної часткової власності.
Так, як позивачу належить на праві спільної часткової власності ? частина спірної квартири, суд вважає, що ОСОБА_6 слід вселити в спірну квартиру та виділити їй у користування житлову кімнату площею 24,6 кв.м.
Так, як ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частина квартири, їй слід виділити у її користування кімнату площею 17,3 кв.м. Кухню - 6,6 кв.м., вбиральню - 0,8 кв.м., ванну кімнату - 4,2 кв.м., коридор - 4,9 кв.м. залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
За наведених вище підстав. суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640, 00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 141, 263-265, ЦПК України, ст. 319, 358 ЦК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом вселення, визначення порядку користування жилим приміщенням - задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою №36 по вул.. Придніпровська, 1 у м. Дніпро та вселити її у вказану квартиру.
Визначити порядок користування квартирою №36 по вул.. Придніпровська, 1 у м. Дніпро наступним чином:
-виділити в користування ОСОБА_1 кімнату жилою площею 24, 6кв. м ;
виділити у користування ОСОБА_2 кімнату жилою площею 17, 3 кв. м;
Кухню 6, 6 кв.м; вбиральню 0, 8 кв.м; ванну кімнату -4,2 кв.м, коридор -4, 9 кв.м залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2. .
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640, 0 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О.Г.Скрипник