Справа № 523/4704/18
Провадження №2/523/2990/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р.

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

при секретарі - Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить визначити місце проживання його сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним. Позовні вимоги мотивовані тим, що від спільного його проживання разом з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу у них народився син ОСОБА_3. Починаючи з весни 2017р. спільне проживання між ним та відповідачкою було припинено, а син продовжив проживати з матірю. Втім, в звязку з неблагополучними умовами проживання для дитини, орган опіки та піклування порадив відповідачці передати дитину за місце його проживання. З того часу, а саме з літа 2017р. син проживає разом з ним. Дані обставини сталі підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена через веб-сайт Суворовського районного суду м. Одеси, в вязку з відсутністю відомостей про зареєстроване місце її проживання/перебування.

За згодою позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, згідно зі ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом із батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов'язків є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Так, у статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, ч. 7 ст. 7 СК України закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю (батьком). Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосування закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини).

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 народився 31 липня 2013 року під час спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №359852).

Відповідно до наказу служби у справах дітей ОМР від 28.12.2017р. №200, малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах.

За твердженнями позивача, така обставина виникла в звязку з тим, що мати малолітнього ОСОБА_3, з часу їх окремого проживання, а саме з весни 2017р., перестала утримувати сина, який згодом став проживати разом з ним за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної часткової власності йому та його матері ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.08.1995р.

Судом встановлено, що на теперішній час малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком, який повністю піклується про його духовний та фізичний розвиток, матеріально утримує та забезпечує всім необхідним. Дитина відвідує дитячий садок, всім необхідним для свого віку забезпечений.

Факт проживання ОСОБА_3 разом з батьком з літа 2017р. по теперішній час підтвердили допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_4

Відповідно до акту обстежень житлово-побутових умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, для малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 створені належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку.

Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у своєму висновку від 26.07.2018р. №01-05-3/284вх. вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1

Такого висновку орган опіки та піклування дійшов на підставі того, що мати дитини - ОСОБА_2 з дитиною не проживає, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, вживає наркотичні засоби.

Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Враховуючи вік дитини, повних пять років на час розгляду справи, та неможливість повною мірою висловити свою думку, судом не заслуховувалась думка ОСОБА_3, стосовно вирішення виниклого спору, щодо місця його проживання.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що визначення місця проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 буде відповідати найвищим його інтересам.

На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,259, 263-265,268,280-283 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи без самостійних вимог Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини задовольнити у повному обсязі.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного тексту рішення суду.

Повне рішення суду складено 06 вересня 2018р.

Суддя