Справа №463/2423/18
Провадження №4-с/463/27/18
УХВАЛА

судового засідання

11 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мармаша В.Я.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю скаржника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи державного

виконавця Залізничного ВДВС м. Львова ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_4 на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова про скасування постанов у виконавчому провадженні № 46722976, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова, просить скасувати постанови державного виконавця у провадженні № 46722976 про арешт майна боржника від 13.03.2015; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 19.03.2018; про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 19.03.2018; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною, охолощеною та іншими видами зброї від 19.03.2018; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 19.03.2018.

Заяву мотивує тим, що він жодним чином не ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей. ОСОБА_4 свідомо не отримує кошти на дітей і після терміну зберігання - 1 місяць вони повертаються назад, тому він більше не перераховував кошти. При кожній зустрічі надає дітям кошти та подарунки, які в рази більші за вказану в розрахунках суму. При цьому ОСОБА_4 постійно переховує дітей і обмежує його спілкування з ними. З наведених підстав вважає постанови Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова у виконавчому провадженні № 46722976 необгрунтованими і такими що підлягають скасуванню.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 скаргу підтримав з наведених у ній мотивів.

Державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення скарги у звязку з безпідставністю такої.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, належним чином була повідомлена про час, дату і місце розгляду скарги. Від неї у судове засіданні надійшли письмові пояснення на скаргу ОСОБА_2 у яких зазначено, що посилання скаржника як на підставу скасування застосованих до нього обмежень на те, що вона свідомо не отримувала кошти на утримання дітей через поштове відділення і вони через місяць повертались до останнього, не відповідають дійсності, оскільки вона надавала в органах ВДВС рахунок в банку для перерахування коштів, однак боржник категорично відмовлявся перераховувати аліменти на банківський рахунок, мотивуючи, що він бажає сплачувати кошти тільки через поштове відділення. В якому саме поштовому відділенні і коли він мав намір це роботи, ні її, ні державного виконавця він не повідомляв, а тому вважає такі твердження скаржника такими, що вводять суд в оману. ОСОБА_2 відомо її місце проживання, її номер телефону та телефони дітей, йому також відомі номери дитячих відкритих банківський рахунків, однак з січня 2015 року і станом на сьогоднішній день ОСОБА_2 не перерахував коштів на утримання дітей, намагається уникнути такого батьківського обов'язку. А тому просить суд відмовити у задоволення даної скарги. Крім того, просила розгляд скарги проводити без її участі.

На вимогу суду державний виконавець подала суду копії матеріалів виконавчого провадження № 46722976.

Перевіривши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження № 46722976, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази надані заявником та заінтересованими особами, суд вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Личаківським районним судом м. Львова від 26.10.2011 ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 16.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Для примусового виконання зазначеного рішення, 18.11.2011 ОСОБА_4 отримала виконавчий лист № 2-2095 за 2011 рік (а.с. 41-42, 58).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 02.03.2015 державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова ОСОБА_7 03.03.2015 відкрито ВП № 46722976 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1600 грн. щомісячно, починаючи з 16.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 57).

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015 скеровано ОСОБА_2 із значенням обовязку добровільно виконати рішення суду про стягнення аліментів.

Із змісту скарги та доданих до неї документів вбачається, що ОСОБА_2 відомо про відкриття виконавчого провадження № 46722976, він не заперечує обовязку щодо утримання своїх дітей й не оскаржує постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015. Однак рішення суду він не виконав, не надав доказів протилежного державному виконавцю на час проведення виконавчих дій та на час розгляду заяви (скарги) у суді.

На підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 13.03.2015), у звязку з невиконанням рішення суду, державним виконавцем 13.03.2015 накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 54).

У звязку з тим, що боржник на виклики державного виконавця не з'являвся, заборгованість по аліментах не погашав, станом на 16.03.2018 заборгованість боржника зі сплати аліментів становила 79142 грн. 86 коп.(а.с. 51-52). Враховуючи положення ст. 18, ч. 9 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець 19.03.2018 виніс постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною, охолощеною та іншими видами зброї, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 46,47, 49, 48). Зазначені постанови скеровані боржнику на адресу, зазначену у виконавчому листі.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» , виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Як розяснено у постанові Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 03.06.2016, у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_2 як на підставу своїх вимог посилався на те, що він жодним чином не ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей, однак не підтвердив свої пояснення жодними доказами. Зокрема, як доказ на обґрунтованість своїх вимог надав копії оскаржуваних постанов. Крім того, зазначив у скарзі, що він не перераховує кошти для утримання дітей. Таким чином, скаржник підтверджує те, що не виконує рішення суду про стягнення з нього аліментів. Додані ним копія поштового переказу та ухвали суду від 11.02.2014 р. не спростовують заборгованості, яка виникла за період з 2015 року.

Беручи до уваги вищенаведене, вважаю, що дії державного виконавця вчинені в межах його компетенції та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а заявником не наведено належних мотивів та не надано доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця щодо винесення зазначених вище постанов, тому у задоволенні скарги суд відмовляє.

Керуючись ст.447-451 ЦПК України, суд

постановив:

В задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа: ОСОБА_4 на дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львова про скасування постанов у виконавчому провадженні № 46722976 відмовити.

Ухвала суду у відповідності до ст. 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена та підписана суддею 03 серпня 2018 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Апеляційного суду Львівської області. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя: В.Я. Мармаш