Справа №461/8434/18&?п;
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року.

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Збожної О.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Бабія І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львова у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) осіб цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення суми винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі - ГТУЮ) про стягнення невиплаченої грошової винагороди державного виконавця, посилаючись на наступне. Позивач працює на посаді заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби. У 2016 році ним у повному обсязі були вжиті всі передбачені законодавством примусові виконавчі дії у виконавчому провадженні № 50709497 по виконанню рішення Сокальської ОДПІ ГУ ДФС У Львівській області про стягнення з відокремленого підрозділу «Шахта «Степова» ДП «Львіввугілля» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 5104836,57 гривень. Крім того, була стягнута сума виконавчого збору 510483,66 гривень та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 117,72 гривень. У зв'язку із повним фактичним виконанням виконавчих документів позивачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Він звернувся до відповідача з заявою про виплату йому винагороди державного виконавця, однак, така йому не виплачена, відповіді не надано. Просить суд стягнути на його користь 102096,73 гривні(а.с.1-4).

Ухвалою судді від 15 листопада 2018 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду по суті, в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 19 грудня 2018 року, задоволено клопотання представника відповідача про долучення до справи письмового доказу у зв'язку з поважністю причин пропуску строку на його подання.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд їх задоволити. Зазначив, що ним були виконані всі вимоги законодавства, однак відповідач безпідставно не виплачує йому винагороду, його письмові звернення залишилися без відповіді.

Представник відповідача в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, просив відмовити у їх задоволенні. У відзиві на позовну заяву та безпосередньо у судовому засіданні вказав, що у зв'язку з виявленими математичними помилками при розрахунку сум, а саме невірним зазначенням розміру винагороди для виплати начальнику Управління Державної виконавчої служби та його заступнику, заява позивача разом із довідкою щодо розподілу винагороди була повернута 24 листопада 2017 року для доопрацювання. Повторно вказана заява та довідка для підготовки наказу на виплату не подавалась. Зауважив, що довідка щодо розподілу винагороди по виконавчому провадженню № 50709497, що долучена позивачем до матеріалів справи для підготовки наказу про виплату винагороди не подавалась, її походження невідоме. Так, до заяви від 16 червня 2017 року було долучено іншу довідку у якій як згадувалось вище були допущені математичні помилки. Керуючись пунктом 13 Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №643 від 08 вересня 2016 року, - заява була повернута позивачу(а.с. 36).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволенню позову.

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Отже, кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено під час судового розгляду перебуває у трудових відносинах з відповідачем, а саме працює заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області та є державним виконавцем відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі ст. 13 вищезазначеного закону заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством. Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 643 від 08 вересня 2016 року(далі - Порядок, в редакції яка діяла на момент подачі заяви позивачем) у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", виплачується винагорода у розмірі 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ. У разі коли примусове виконання здійснювалося відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі, - зазначений розмір винагороди розподіляється також між начальником управління державної виконавчої служби та його заступниками.

Фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення. Державні виконавці мають право на винагороду за умови дотримання критеріїв виплати винагороди, встановлених Мін'юстом (далі - критерії виплати винагороди).

Погоджена безпосереднім керівником заява про виплату винагороди державному виконавцю не пізніше наступного робочого дня подаються для погодження начальнику управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі.

У разі достатності та обґрунтованості підстав для виплати винагороди начальник управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі погоджує заяву про виплату винагороди державному виконавцю про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження.

У випадках, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 2 цього Порядку, начальник управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі або директор Департаменту державної виконавчої служби Мін'юсту у разі погодження заяви державного виконавця та за умови дотримання критеріїв виплати винагороди готує обґрунтовану довідку щодо розподілу винагороди між особами, зазначеними в абзаці п'ятому або шостому пункту 2 цього Порядку (далі - довідка щодо розподілу винагороди).

За відсутності підстав для виплати винагороди заява про виплату винагороди та/або подання про виплату винагороди протягом трьох робочих днів з дати їх надходження повертаються державному виконавцю та/або керівнику органу державної виконавчої служби з обґрунтуванням підстав відмови.

У випадках, передбачених абзацами четвертим - шостим пункту 2 цього Порядку, погоджена начальником управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі або директором Департаменту державної виконавчої служби Мін'юсту заява про виплату винагороди разом із довідкою щодо розподілу винагороди (у разі її складення) не пізніше наступного робочого дня після погодження подається відповідному уповноваженому структурному підрозділу головного територіального управління юстиції або уповноваженому структурному підрозділу Мін'юсту. На підставі таких заяви і довідки видається наказ, в якому зазначаються особи, яким виплачується винагорода, та її розміри. Винагорода виплачується одночасно з виплатою заробітної плати. Виплата винагороди здійснюється в межах і за рахунок відповідних надходжень до спеціального фонду державного бюджету на підставі кошторисів та планів асигнувань спеціального фонду на відповідний рік.

Під час судового розгляду представником відповідача було визнане право позивача на винагороду у виконавчому провадженні №50709497, таке не оспорювалося, були відсутні претензії та зауваження до заяви державного виконавця. Невиплата винагороди пояснювалася представником відповідача відсутністю підстав, а саме арифметичною помилкою у довідці щодо розподілу винагороди між начальником управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області та його заступником. У зв'язку з цим заява, як стверджував представник відповідача, була повернута ОСОБА_1 Однак, як встановлено у судовому засіданні, заява державному виконавцю або його керівнику фактично повернута не була, належних та допустимих доказів про повернення з обґрунтуванням причин повернення суду не надано. Натомість, позивачем представив три письмові звернення до начальника ГТУЮ у Львівській області від 29 грудня 2017 року, від 04 серпня 2018 року, від 23 серпня 2018 року з проханням повідомити причини та підстави невиплати йому винагороди на підставі погодженої у відповідності із законом заяви від 16 червня 2017 року. Представник відповідача не зміг пояснити суду чому такі заяви позивача залишилися без відповідей та реагування.

Крім того, як вбачається із зазначених вище норм права, виключно на безпосереднього керівника державного виконавця, а не на посадових осіб ГТУЮ у Львівській області покладений обов'язок перевіряти 1)достовірність викладених у заяві відомостей,2) правильність розрахунку та 3)наявність підстав для виплати винагороди.

Для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються:реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження;повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника;категорія стягнення за виконавчим документом;розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень;перелік виконавчих дій та строки їх проведення;розрахунок належної до виплати винагороди;відомості про дотримання критеріїв(пункт 6 Порядку).

Згідно з Порядком, заява державного виконавця про виплату винагороди розглядається безпосереднім керівником державного виконавця протягом двох робочих днів з дати її надходження та за наявності підстав, передбачених Порядком, погоджується ним із зазначенням дати погодження. За відсутності підстав для виплати винагороди зазначена заява протягом двох робочих днів з дати її надходження повертається державному виконавцю з обґрунтуванням підстав відмови.

Під час розгляду заяви державного виконавця про виплату винагороди безпосереднім керівником державного виконавця перевіряються достовірність викладених у заяві відомостей, правильність розрахунку та наявність підстав для виплати винагороди. Для перевірки наявності підстав для виплати винагороди,керівник державного виконавця використовує дані автоматизованої системи виконавчого провадження

Згідно з пунктом 16 Порядку погоджена начальником управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, мм. Києві та Севастополі заява про виплату винагороди державному виконавцю не пізніше наступного робочого дня після погодження подаються відповідному уповноваженому структурному підрозділу головного територіального управління юстиції. На підставі заяви видається наказ, в якому зазначаються особи, яким виплачується винагорода, та її розміри.

Тобто, згідно правових приписів Порядку, посадові особи ГТУЮ у Львівській області позбавлені повноважень перевірки заяв державних виконавців, їх функція зведена до видання відповідного наказу. Такі повноваження надані керівництву органу ДВС. Проставлення грифу погодження на заяві державного виконавця свідчить про наявність підстав і його права на отримання грошової винагороди. Навіть у разі встановлення арифметичної помилки в розрахунку під час видачі наказу, відповідно до Порядку, слід було повідомити письмово саме начальника відділу примусового виконання рішень як безпосереднього керівника державного виконавця для усунення недоліків в іншому окремому документі. При цьому, слід чітко розмежовувати повноваження щодо вирішення питання про право державного виконавця, та певних процедур по усуненню арифметичних помилок в окремих документах.

Суд не приймає у якості доказу безпідставності виплати винагороди позивачу доповідну записку від 24 листопада 2017 року провідного спеціаліста відділу контролю за виконанням рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4(а.с.36) про повернення на доопрацювання заяви ОСОБА_1 По-перше, суду не надано документів про наявність у ОСОБА_4 відповідних повноважень, її посада не передбачена Порядком для погодження заяви державного виконавця, а відтак для здійснення перевірок та вимог щодо повернення на доопрацювання. По-друге, довідка не містить ні вихідної реєстрації з органу ДВС, ні вхідної реєстрації у ГТУЮ у Львівській області. Вона не може підтвердити факт повернення заяви ОСОБА_1 посадовими особами управління юстиції в управління ДВС для усунення недоліків, тим більш таке не передбачене діючим законодавством.

Крім того, з оригіналу наданої суду довідки (а.с.37), щодо розподілу винагороди по виконавчому провадженню № 50709497 між начальником управління ДВС ГТУЮ у Львівській області та його заступником наявність арифметичних помилок не вбачається. Довідка підписана заступником начальника ГТУЮ у Львівській області з питань виконавчої служби - начальником управління ДВС Ф.Я.Вісьтаком.

Суд зазначає, що винагорода державного виконавця є частиною його оплати праці. Введення інституту винагороди державного виконавця мало на меті стимулювання своєчасного виконання рішень судів та інших компетентних органів, що сприяє підвищенню авторитету правосуддя, дотриманню принципу законності як складової верховенства права. Право на винагороду у державного виконавця виникає у зв'язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу, стягненням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, що не оспорювалося відповідачем у судовому засіданні. Однак, посилання відповідача, що саме із-за арифметичної помилки у довідці про розподіл винагороди між начальником управління та його заступником, позивачу не виплачена винагорода, - є безпідставними та такими що не ґрунтуються на законі. Право позивача на винагороду не залежить від похідного права на отримання винагороди його керівництвом. Дійсно, порядок надає можливість отримання певної частини винагороди і начальнику управління, і його заступнику за належну організацію роботи державного виконавця, але визначальним є фактичне виконання виконавчого документу саме державним виконавцем, що дає йому право на відповідну винагороду. Порядок виплати винагороди не ставить в залежність право державного виконавця від правильності розрахунку винагороди його керівництву.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідач, як державний орган, повинен був діяти у спосіб чітко визначений законом і не порушувати право державного виконавця на відповідну винагороду. Тому, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Оскільки позивач відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» під час звернення до суду із позовом був звільнений від сплати судового збору, на підставі ст. 141 ЦПК України та у зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, з відповідача Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ДСА України необхідно стягнути судовий збір у розмірі 01 відсотка від ціни позову, що складає 1020 грн. 96 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 суму винагороди у розмірі 102096 (сто дві тисячі дев'яносто шість) грн. 73 коп.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1020 (одна тисяча двадцять) грн. 96 коп.

Стягувач - ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, 79058, АДРЕСА_1.

Боржник - Головне територіальне управління юстиції у Львівській області, , 79000, м. Львів, площа Шашкевича, 1.

Повний текст рішення складений 22 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова