Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3064/18 Головуючий у 1-й інстанції: Мусієнко Н.М.
Є.У.№ 334/8940/14 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження громадянина- боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обовязків,

за апеляційною скаргоюОСОБА_3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року старший державний виконавець ОрджонікІдзевського відділу ДВС ЗМУЮ звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина-боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обов'язків. Зазначаі, що на виконанні у ВДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №202/28676/13-ц від 26.09.2013року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 51 826,48грн. 11липня 2014року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та направлена сторонам виконавчого провадження для відома та виконання. Рішення у строк для самостійного виконання не виконане. Боржником борг у добровільний строк не сплачено.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_3 11 вересня 1985року народження, (і.н.) який мешкає: АДРЕСА_1, до виконання ним своїх обов'язків.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні поданні.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи ухвалу про обмеження ОСОБА_3 у праві тимчасового виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з того, що боржник має невиконані боргові зобовязання.

З висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права, вони не ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Із матеріалів справи видно, що в Орджонікідзевському ВДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 52 444,74 грн.

15 липня 2014 року боржникові була направлена вимога державного виконавця зявитися до ВДВС 29 липня 2014 року для надання відомостей про свої доходи та майно.

Відомостей про вчинення державним виконавцем будь-яких інших дій, спрямованих на виконання судового рішення, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України на час постановлення оскаржуваної ухвали вирішувалося при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час вирішення справи) та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України ( в редакції Закону на час постановлення ухвали) наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України в редакції 2004 року тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця як особи, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Із наведеного уявляється, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданні державного виконавця в обґрунтування ухилення боржника від виконання покладеного судовими рішеннями обовязку сплатити грошові кошти міститься посилання про обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження та не виконання законних вимог державного виконавця.

На підтвердження зазначених обставин державний виконавець надав лише вимогу від 15.07.2014 року та фотокопію реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції.

Будь-яких доказів на підтвердження обізнаності боржника про відкрите виконавче провадження, факту ухилення боржника від виконання судового рішення матеріали справи не містять, оскільки до подання додані тільки фотокопія виконавчого листа, постанови про відкриття виконавчого провадження, копія вимоги державного виконавця.

Отже, без належної перевірки обставин щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення, у тому числі про його обізнаність щодо виконавчого провадження, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення відносно боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України, висновок суду про наявність підстав для задоволення подання є безпідставним.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, з постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

Вказане судове рішення не є перешкодою для державної виконавчої служби для повторного звернення до суду з аналогічним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2014 року по цій справі скасувати.

Подання старшого виконавця Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження громадянина боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх обовязків залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: