Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 369/3141/15-ц

провадження № 61-5747св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом)- публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк»,

представники позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5,

представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

відповідач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_7,

розглянув у порядку спрощеного позовного без повідомлення учасників справи провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року у складі судді Ковальчук Л. М. та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року у складі колегії суддів: Гуля В. В., Іванової І. В., Касьяненко Л. І.,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі -

ПАТ «ВіЕс Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5,

ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку.

Позовна заява мотивована тим, що 29 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Електрон банк» (далі - ВАТ «Електрон банк»), правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір

№ KF126 з додатками та доповненнями, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 200 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5 % річних, із кінцевим терміном повернення до 28 липня 2013 року. 07 липня 2010 року на забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між публічним акціонерним товариством «Фольскбанк» (далі - ПАТ «Фольксбанк») та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № KF1126/S-2, відповідно до умов якого у порушення боржником своїх зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, станом на 17 березня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 131 033,76 доларів США, що еквівалентно 2 852 054,88 грн, з якої: заборгованість за кредитом - 12 393,01 доларів США (2 664 542,26 грн); заборгованість за відсотками - 7 782,58 доларів США (169 429,73 грн); пеня - 858,17 доларів США (18 682,69 грн).

З урахуванням викладеного, ПАТ «ВіЕс Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7 на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом до

ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_7 про визнання недійсним кредитного договору та застосування наслідків недійсності правочину та визнання недійсним договору поруки.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що укладений між сторонами кредитний договір має бути визнаний недійсним, оскільки в момент його укладення він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, а також усвідомлювати наслідки вчинених дій, оскільки страждав на тимчасовий психічний розлад. Також, має бути визнаний недійсним договір поруки, оскільки він є похідним від основного зобов'язання.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 просив визнати недійсними кредитний договір від 29 липня 2008 року № KF51126 та договір поруки від 07 липня 2010 року № KF51126/S-2, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області

від 05 квітня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «ВіЕс Банк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсним кредитний договір № KF 51126, укладений 29 липня 2008 року між ОСОБА_5 та ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є

ПАТ «ВіЕс Банк».

Визнано недійсним договір поруки № KF51126/S-2, укладений 07 липня 2010 року між ОСОБА_7 та ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є

ПАТ «ВіЕс Банк».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із положень статті 225 ЦК України, згідно з якою правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним. Так як суд визнав основне зобов'язання недійсним, то відповідно до вимог статті 548 ЦК України вважав недійсним і правочин щодо його забезпечення. Враховуючи, що судом було встановлено, що спірний кредитний договір є недійсним, дійшов висновку, що вимоги позивача за первісним позовом про стягнення кредитної заборгованості не підлягають задоволенню.

22 квітня 2016 рокуПАТ «ВіЕс Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами при розгляді справи не надано належної оцінки усім доказам наявним у матеріалах справи та неправильно встановлено фактичні обставини справи. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у проведенні повторної судово-психологічної експертизи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 29 липня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № KF51126, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 200 000 доларів США зі строком на 15 років.

Відповідно до пунктів 1.2 - 1-6 кредитного договору позичальник зобов'язався повернути банку основну суму кредиту частинами відповідно до графіку платежів за кредитом, що міститься у додатку № 1 до кредитного договору і є його невід'ємною частиною, та сплатити проценти за користування кредитом у строки та в порядку, передбачених кредитним договором. Кінцевий строк погашення кредиту встановлено не пізніше 28 липня 2023 року. Проценти за користування кредитом встановлені у розмірі 13,5 % річних. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та/або процентами, процент за користування кредитом встановлюється у розмірі 23,5 % річних. Після повного погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється у розмірі 13,5 % річних. У випадку виникнення третьої простроченої заборгованості за кредитом або процентами протягом строку кредитування, банк має право встановити проценти за користування кредитом у розмірі 23,5 % річних до повного погашення заборгованості за кредитом.

У випадку невиконання умов пункту 5.2.9 кредитного договору, процент за користування кредитом встановлюється у розмірі 23,5 % річних, до повного погашення заборгованості за кредитом. Кредит надається позичальнику для споживчих потреб.

07 липня 2010 року на забезпечення виконання кредитного зобов'язання між ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк» та ОСОБА_7 укладено договір поруки № KF51126/S-2.

Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно із боржником в повному обсязі за своєчасне виконання боржником його зобов'язань за кредитним договором, а саме: сплатити кредитору (основний борг) у межах 200 000 доларів США; сплатити кредитору заборгованість за процентами, нарахованими на суму основного боргу, у розмірі 13,5 річних; сплатити кредитору штрафні санкції згідно кредитного договору від 29 липня 2008 року № KF51126.

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «ВіЕс Банк» посилалось на те, що станом на 17 березня 2015 року, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 2 852 654,88 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 122 393,01 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 664 542,46 грн, заборгованості за відсотками - 7 782,58 доларів США (169 429,73 грн), пені -

858,17 доларів США (18 682,69 грн).

Висновком судово-психіатричного експерта від 28 липня 2015 року № 222ц, складеного комунальним закладом Київської обласної ради «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання», встановлено, що ОСОБА_5 у період укладання кредитного договору 29 липня 2008 року № KF51126 страждав на біполярний афективний розлад у вигляді манії (МКХ-10; F 31.1) і тому не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до частини другої статті 150 ЦПК України 2004 року, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання ПАТ «ВіЕс Банк» про призначення повторної судово-психіатричної експертизи, оскільки судом не встановлено обставин, визначених частиною другою статті 150 ЦПК України 2004 року.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами вимог), які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнано судом недійсним. Якщо дійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 225 ЦК України встановлено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а вразі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Статтею 236 ЦК України встановлено, що правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Положеннями пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння, тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до вимог статті 145 ЦПК України 2004 року зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року.

Статтею 60 ЦПК України 2004 року встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України 2004 року), дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний кредитний договір та договір поруки підлягає визнанню недійсним з підстав передбачених частиною третьою статті 203, частиною першою статті 225, частиною другою статті 548 ЦК України, враховуючи те, що висновком судово-психіатричної експертизи встановлено, що ОСОБА_5 у період укладання кредитного договору не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оскільки страждав на біполярний афективний розгляд у вигляді манії.

Дійшовши висновку про наявність підстав для визнання кредитного договору недійсним, суди обґрунтовано вважали, що позов ПАТ «ВіЕс Банк» про стягнення кредитної заборгованості задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваних рішень та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Враховуючи те, що спір по суті судами першої та апеляційної інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України), колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило