РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Губської Я.В., при секретарі Балан Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та понесених додаткових витрат

ВСТАНОВИВ:

05 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі 4 000 грн. на місяць, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та додаткових витрат, у звязку із хворобою дитини та розвитком її здібностей у розмірі 7400 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2018 року було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вони з відповідачем з 28 січня 2012 року перебували у шлюбі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2015 шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою. Відповідач ніякої матеріальної допомоги їм не надає, ухиляється від обовязку утримувати свою дитину, брати участь у додаткових витратах. повязаних з лікуванням та розвитком здібностей дитини. Позивач несе самостійно додаткові витрати на утримання дитини, повязані із стоматологічним лікуванням дитини у розмірі 7340 грн. та 2460 грн. на спортивне тренування дитини, вартість навчання дитини в дитячій студії телебачення та анімації «ТВОЕ-ТВ 12+» загальною вартістю 5000 грн., половину з яких просить на підставі ст.185 СК України стягнути з відповідача. Позивач в своєму позові також зазначила, що аліменти відповідач нікому не платить, а відтак має обєктивні можливості для забезпечення своєї дитини.

09.11.2018, 14.11.2018 представник відповідача адвокат ОСОБА_4 подав на адресу суду відзив та письмові пояснення відповідача щодо позовної заяви, в яких частково заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог та погоджується на стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки у твердій грошовій сумі, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з індексацією відповідно до закону, на підтвердження відсутності в нього доходів надав довідку про розмір доходів.

В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі.

Відповідач, представник відповідача в судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, ніяких заяв до суду не надавали.

Згідно з правилами ч.6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 січня 2012 року, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 18.02.2015, яке набрало законної сили 02.02.2015 шлюб між ними розірвано.(а.с. 8)

Згідно свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 288817 від 07 серпня 2012 року, від шлюбу подружжя має дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, де відповідач вказаний батьком, а позивачка матірю. (а.с. 7)

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовною заявою зазначає, що дитина мешкає з нею за адресою: Харківська обл., смт Малинівка, вул.Соборна, б.66, і відповідачем ця обставина не спростована, як і той факт, що відповідач матеріальної допомоги дитині не надає.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 Сімейного кодексу України).

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Як визначено ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів.

При вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів та позовних вимог, суд виходить з того, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років на місяць становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень.

Згідно ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також обставини, передбачені ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлений мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину (ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України), суд вважає за можливе позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05.10.2018 року і до повноліття дитини.

Згідно наданих позивачем платіжних документів, актів виконаних робіт ТОВ «Смайл Хаус» ОСОБА_1 сплачувала додаткові витрати на дитину, повязані зі стоматологічним лікуванням дитини ОСОБА_3 у розмірі 7340 грн., а також оплачувала послуги ФОП Уварової щодо спортивного тренування у розмірі 2460 грн., та витрати, повязані із розвитком здібностей дитини зайняття в дитячій студії телебачення та анімації «ТВОЕ-ТВ 12+» загальною вартістю 5000 грн.(а.с. 9-20)

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати,тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 року) - "Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із вимогами 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Статтею 51 Конституції України, яка кореспондує ч. 1 ст. 180 СК України, встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності зі ст.141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обовязки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини, відповідно для розвитку здібностей дитини.

Посилання відповідача на ті обставини, що він приймає активну участь у вихованні дитини та немає на сьогоднішній день можливості забезпечити життя дитини, а позивач має таку можливість не є обґрунтованим та не підтверджується відповідними доказами, а також не позбавляє його, як батька дитини, обовязку брати участь у матеріальному забезпеченні дитини.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 ? понесених додаткових витрат у звязку з лікуванням та розвитком здібностей дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 7400 грн. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем до суду не надано.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що при звернені до суду позивач звільнена від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 133,137, 141, 258, 263,265, 354,355 ЦПК України, ст. ст. 141. 180, 181, 182, 184, 185, 191, 192 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (Харківська область смт. Малинівка, вул. Соборна, 66, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) про п стягнення аліментів та понесених додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1500 грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 05.10.2018 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 понесені додаткові витрати у зв*язку з лікуванням та розвитком здібностей дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 7400 грн.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя :