Провадження №4-с/523/39/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2018 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, субєкт оскарження: Суворовський ВДВС м.Одеси ГТУЮ в Одеській області, головний державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3А, заінтересована особа: ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2», на бездіяльність державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м.Одеси звернувся заявник зі скаргою на бездіяльність державних виконавців Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і просить зобовязати Суворовський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт та заборону, накладені на майно ОСОБА_1 (м.Одеса, вул.Перемоги, буд.20, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), в тому числі накладений відповідно до Постанови 45331317 від 04.02.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, прийнятої Головним державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 та скасувати запис про арешт нерухомого майна за номером запису про обтяження 9103764, а також зобовязати Суворовський відділ державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області зняти арешт та заборону, накладені на майно ОСОБА_1 (м.Одеса, вул.Перемоги, буд.20, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), в тому числі накладений відповідно до Постанови 32399492 від 23.04.2012 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження прийнятої Державним виконавцем Суворовського відділу ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 та скасувати запис про арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 12460996, обгрунтовуючи вимоги тим, що 16.06.2016 р. головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесена Постанова в рамках виконавчого провадження ВП №45331317 про повернення виконавчого документа стягувачеві, відповідно до якої виконавчий лист №2-4017/11, виданий 03.02.2012 р. Суворовським районним судом м.Одеси, повернуто стугувачу. В порушення норм чинного законодавства, державними виконавцями Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, під час прийняття постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, арешти, накладені на майно боржника ОСОБА_1, зареєстровані в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, зняті не були, чим були порушені майнові права скаржника.

До суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_5, згідно якої заявлені вимоги вона підтримала повністю та просила справу розглядати за її відсутністю.

Субєкти оскарження та заінтересована особа до Суворовського районного суду м.Одеси не зявились, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 05.12.2011 р. по справі №2-4017/11, позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» суму кредитної заборгованості у розмірі 731 890,04 грн., а також суму державного мита у розмірі 1700,00 грн. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 250,00 грн., 03.02.2012 р. Суворовським районним судом м.Одеси виданий виконавчий лист №2-4017/11.

Під час проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-4017/11, Суворовським відділом ДВС м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеської області було накладено арешти на майно, що належить ОСОБА_1, та оголошено заборону його відчуження: номер запису про обтяження 9103764, накладений на підставі Постанови Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП №45331317 від 04.02.2015 р. старшим держаним виконавцем ОСОБА_2, а також номер запису про обтяження 12460996, накладений на підставі Постанови Першого Суворовського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції ВП №32399492 від 23.04.2012 р. державним виконавцем Главацьким Ю. А.

16.06.2016 р. головним державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 винесена Постанова в рамках виконавчого провадження ВП №45331317 про повернення виконавчого документа стягувачу, відповідно до якої виконавчий лист №2-4017/11, виданий 03.02.2012 р. Суворовським районним судом м.Одеси, повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: «якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними».

У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що при винесенні постанови про повернення виконавчого листа стягувачу, державний виконавець повинен був зняти арешти, накладені на майно боржника під час здійснення виконавчих дій та посилається на ч.1 ст.50 Закону України Про виконавче провадження. Даною нормою чітко передбачено, за яких підстав державний виконавець зобовязаний зняти арешт у випадку повернення виконавчого документу, а саме: у випадку повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Разом з тим, норми даної статті Закону України Про виконавче провадження не передбачають обовязок державного виконавця знімати арешт у випадку повернення виконавчого документу стягувачу.

Зі скаргою до суду на Постанови державних виконавців про накладення арештів на все майно та заборону його відчуження або із заявою у порядку, визначеному ч.3 статтею 60 цього Закону, боржник не звертався.

Отже, порушень закону при поверненні виконавчого документу стягувачеві за їх заявою судом не встановлено, державний виконавець діяв виключно в межах ст.ст.47, 50 Закону України Про виконавче провадження.

Статтею 85 Закону передбачено право стягувача на оскарження дії чи бездіяльності Державної виконавчої службу шляхом подання скарги до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби, або до суду.

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У відповідності до вимог ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає вимоги за скаргою не обґрунтованими, тому скарга не підлягає.

Керуючись ст.ст.4-13, 76-89, 211, 258-273, 447-453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15 -ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 06.09.2018 року.

Суддя: