Справа № 199/3905/18
(2/199/2074/18)
РІШЕННЯ

Іменем України

31.07.2018 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді Скрипник О.Г.

секретарі Шеленок С.М.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства,-

В С Т А Н О В И В:

В червні місяці 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства.

В обґрунтування позову зазначив, що з 2002 року по 2003 року він проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, від чого у них 17 червня 2003 року народилася донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про її народження зареєстроване 02 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №871.

Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України, відповідно до якої при народженні у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини за її вказівкою.

Заявою від 31.05.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 зазначали, що ОСОБА_1 є біологічним батьком її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що після народження дитини відповідач визнав себе її батьком, постійно спілкувався з дитиною, проводив з нею вільний час, піклувався, цікавився здоровям, а також брав участь у його вихованні та надавав матеріальну допомогу.

02 червня 2018 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване 04 червня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1085.

На теперішній час неповнолітня дитина ОСОБА_3 мешкає разом з позивачем, він піклується за нею, а також виховує.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, а також виключити відомості з актового запису №871 від 02 вересня 2003 року, про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, відомості про батька ОСОБА_5.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив.

Заслухавши думку учасників судового процесу та дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 17 червня 2003 року ОСОБА_2 народила доньку, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження зареєстроване 02 вересня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №871. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України, відповідно до якої при народженні у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли не має спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проводиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини за її вказівкою.

Заявою від 31.05.2018 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_2 зазначали, що ОСОБА_1 є біологічним батьком її неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 червня 2018 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстроване 04 червня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1085.

Судом встановлено, що позивач є біологічним батьком дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може буди визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позо про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Згідно ст.121 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України в пункті 9 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: «рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містить всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Таким чином, на підставі викладеного з урахуванням наданих доказів суд приходить до висновку, що позовні вимоги, щодо встановлення батьківства є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись, ст. ст. 126, 180-183, 191 СК України, Постановою Пленуму №3 ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 263-265, ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Амур-Нижньодніпровського районного у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Виключити відомості з актового запису №871 від 02 вересня 2003 року, про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, відомості про батька ОСОБА_5.

Амур-Нижньодніпровському районному у м. Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис №871 від 02 вересня 2003 року про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в графі батько зазначивши ОСОБА_1.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя О.Г. Скрипник