Провадження № 2-п/161/150/18
У Х В А Л А

14 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Ярмолюк І.С.

з участю заявника - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав.

В заяві просить суд скасувати заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 23.02.2017 року по вищевказаній цивільній справі оскільки, воно ухвалено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Просив суд скасувати заочне рішення по справі.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав, просив суд її задовольнити.

Представник позивача просила відмовити в задоволенні заяви за безпідставністю.

Представник третьої особи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява до задоволення не підлягає.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В заяві заявник зазначив, що він отримав лише один виклик в судове засідання та подав відповідні документи, інших викликів до суду він не отримував, щодо рішення суду від 23.02.2017 року, то вважає його необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, то ОСОБА_1 до матеріалів справи було долучено документи (а.с. 30), однак, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, про проведення розгляду справи у його відсутності на адресу суду не надходило, хоча він належним чином був повідомлений про день і час розгляду, про що свідчать розписки (а.с. 29, 47) про отримання ним повідомлення про день і час розгляду справи.

Що ж до посилання заявника на те, що ним не було отримано копії рішення суду, то слід зазначити, що згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 56), ОСОБА_1 було вручено заочне рішення по даній справі. Посилання ОСОБА_1 в судовому засіданні на лист Укрпошти про те, що лист листоношею вкладався в поштову скриньку, а повідомлення про вручення підписувалося самою листоношею, суд не приймає до уваги, оскільки будь-яких даних, що в листоноші відбиралися пояснення з даного приводу та вона засвідчила факт підписання особисто нею даних повідомлень в листі відсутні.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони вживають заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Слід зазначити, що заявник мав можливість ознайомитись з процесуальними документами, прийнятими за результатами судового засіданні в Єдиному державному реєстрі судових рішень, який є відкритим для загального доступу. А тому посилання про те, що він не отримував повідомлення по справі, не брав участь у розгляді справи, оскаржуване рішення по пошті не отримував, не є тією обставиною, що може слугувати скасуванню заочного рішення по даній справі.

Таким чином, судом вжито необхідних заходів про належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про день і час слухання справи, а його неявка в судове засідання свідчить про недобросовісне користування належними йому процесуальними правами.

Крім того, як вбачається із змісту заяви про перегляд заочного рішення та доданих до неї письмових матеріалів, що ОСОБА_1 не надав жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а докази, на які посилаються заявник у своїй заяві, були предметом оцінки судом, який ухвалив рішення

Фактично заявником оскаржується рішення суду.

Таким чином, у зв'язку з відсутністю підстав для скасування заочного рішення суду від 23 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяв слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 260, 287, 288 ЦПК України,

УХ В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з моменту постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська