Єдиний унікальний номер 235/4894/18
Провадження №2-в/235/76/18
У Х В А Л А

10 вересня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Бородавки К.П.

за участю секретаря судового засідання Григорєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Покровська матеріали справи за ухвалою Верховного Суду від 27.06.2018 про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі №2/254/1558/2013, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 27.06.2018 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області направлені копії матеріалів касаційного провадження №61-23625ск18 у справі №2/254/1558/2013 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором для вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 14.08.2018 розгляд порушеного Верховним Судом питання призначений до розгляду у судовому засіданні на 10.09.2018.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, правом участі в ньому не скористались.

Відповідно до ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

З матеріалів касаційного провадження, копії яких надіслані на адресу суду Верховним Судом, вбачається, що рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 12.12.2013 у справі №2/254/1558/2013 позовні вимоги банку задоволені, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2007 року у розмірі 27 295,48 грн., суму судового збору у розмірі 272,95 грн. а всього: 27568 (двадцять сім тисяч пятсот шістдесят вісім) гривень 43 копійки.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.05.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено; рішення Будьоннівського районного суду м.Донецька від 12 грудня 2013 року залишено без змін.

Електроні копії вказаних судових рішень внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/Review/36713445 - номер рішення 36713445 та http://reyestr.court.gov.ua/Review/38694072 - номер рішення 38694072 відповідно.

Приписами ст.1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі, м.Донецьк.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, в тому числі, відноситься м.Донецьк.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції на час її проведення може бути встановлено спеціальний порядок; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

На теперішній час з метою збереження життя і здоровя суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, роботу судів м. Донецька припинено у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя через бойові дії, що відбуваються в районі розташування суду.

Згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 №27/0/38-14 розгляд справ, підсудних ОСОБА_2 та Кіровському районним судам Донецької області, здійснюється Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

Суд зазначає, що матеріали справ, які були розглянуті Будьоннівським районним судом Донецької області, до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області не передані.

Враховуючи викладене, оскільки суд, в провадженні якого така справа перебувала, знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є всі підстави вважати, що матеріали цивільної справи №2/254/1558/2013 - втрачені.

Відновлення вказаного судового провадження необхідно для розгляду Верховним Судом України касаційного скарги ОСОБА_1

Беручи до уваги наведене, наявні копії судових рішень та відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, які дозволяють встановити точний і повний зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанції у вказаній цивільній справі, втрачене судове провадження в частині вказаних рішення та ухвали підлягає відновленню.

Керуючись статтями 493-494 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження у цивільній справі №2/254/1558/2013 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині рішення Будьоннівського районного суду м.Донецька від 12.12.2013 та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 14.05.2014 та встановити їх викладеними в такій редакції:

«Справа № 2/254/1558/2013 р.

РІШЕННЯ

іменем України

12 грудня 2013 року м. Донецьк

Будьоннівський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді Заборського В.О.,

при секретарі Подгородецькій В.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецька цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В

01 липня 2013 року, позивач звернувся до Будьоннівського районного суду м. Донецька з позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.08.2007 року, відповідач ОСОБА_1 18 вересня 2007 року отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобовязання належним чином не виконав. Позивач у звязку із порушеним зобовязанням за кредитним договором просить стягнути заборгованість, яка станом на 31 травня 2013 року складає 27295,49 грн., з яких:

- 7003,70 грн. заборгованість за кредитом;

- 14182,50 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 4333,31 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 1275,98 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов та стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що дійсно отримав кредит, шляхом отримання кредитної карти на суму 7000,00 грн.., які одразу після отримання карти зняв, здійснив тільки один платіж, більш кредит не сплачував, у звязку з тяжким матеріальним становищем. Просив суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 07 вересня 2007 року, він звернувся до установи банку з заявою про надання кредитних послуг, а саме кредитної картки № 663407 з кредитним лімітом в 7000,00 грн., зі сплатою 3 % щомісячно із розрахунку 360 днів. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки. Погашення заборгованості по кредитному ліміту проводиться шляхом внесення коштів на картку клієнтом.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 07 вересня 2007 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 травня 2013 року складає, за кредитом 7003,70 грн., по процентах за користування кредитом 14182,50 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 4333,31 грн., штраф: фіксована частина 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1275,98 грн., а всього 27295,49 грн.

Відповідно за заяви ОСОБА_1 про надання банківських послуг, строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дій платіжної карти, який скінчився 07 вересня 2010 року, що не заперечувалося учасниками процесу і з цього часу починається перебіг позовної давності 3 роки для звернення до суду з позовом.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю ОСОБА_3 звернулась до суду 01 липня 2013 року з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, тобто до закінчення строку для звернення до суду з позовом, тому суд не приймає до уваги заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності.

Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як вбачається із вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк чи інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що залишилися за договором.

Як вбачається із вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до платіжного доручення від 19 червня 2013 року позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 272,95 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,57, 58,59,60,88, 209. 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст. ст. 527,639,1050, 1054,1048, 651 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2007 року у розмірі 27 295,48 грн., суму судового збору у розмірі 272,95 грн. а всього: 27568 (двадцять сім тисяч пятсот шістдесят вісім) гривень 43 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Донецької області через Будьоннівський районний суд м. Донецька протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя:»

«Єдиний унікальний номер 254/5564/13-ц

Номер провадження 22-ц/775/4309/2014

Головуючий в 1 інстанції: Заборський В.О.

Категорія: 27

Доповідач: Космачевська Т.В.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2014 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Курило В.П.,

суддів: Космачевської Т.В., Будулуци М.С.,

при секретарі: Бакунець Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Будьоннівського районного суду м. Донецька від 12 грудня 2013 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Будьоннівського районного суду м. Донецька від 12 грудня 2013 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 вересня 2007 року у розмірі 27295,48 грн. та вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, якою вважає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що позивач звернувся до суду поза межами строків позовної давності, заяву про застосування якої він подавав до суду першої інстанції. Тому позов має бути залишений без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача з доводами апеляційної скарги не погодився, просив її відхилити та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статей 11 і 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та це вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 07 вересня 2007 року звернувся до установи банку з заявою про надання кредитних послуг, а саме кредитної картки №663407 з кредитним лімітом в 7000,00 грн., зі сплатою 3% щомісячно із розрахунку 360 днів. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної картки. Погашення заборгованості по кредитному ліміту проводиться шляхом внесення коштів на картку клієнтом (а.с. 13-14).

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 07 вересня 2007 року, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31 травня 2013 року складає, за кредитом - 7003,70 грн., по процентах за користування кредитом - 14182,50грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 4333,31 грн., штраф: фіксована частина - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1275,98 грн., а всього - 27295,49 грн. (а.с. 6-12).

Суд, задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишаючи без задоволення заяву відповідача про застосування строків позовної давності, виходив з того, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, відповідачем обовязки по сплаті грошових коштів за договором кредиту не виконувались, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції правильними і відповідають фактичним обставинам справи та нормам закону.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. 526, ст. ст. 626, 629, ст. 1049, ст. 1050, ст. 1054 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, ОСОБА_1 ознайомлений, що підтверджується його підписом у заяві (а.с. 14).

Із заяви позичальника випливає, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки.

Однак своїх зобов'язань за кредитним договором відповідач не виконав належним чином, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31 травня 2013 року становить 27295,49 грн.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Відповідно до пп. 3.1.1 пункту 3 частини ІІ Умов та правил надання банківських послуг, строк дії картки вказаний на картці (місяць та рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Водночас, із Правил користування платіжною карткою випливає, що договір є чинним у межах строку дії картки.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України у постанові від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Але в цьому випадку умовами договору не передбачений обовязковий місячний платіж, тому суд має виходити з строку закінчення дії картки.

З матеріалів справи вбачається, що строк закінчення дії картки вересень 2011 року. І цього строку у банку виникає право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Апеляційний суд погоджується із висновком суду про те, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобовязання та що жодна із сторін не інформувала іншу про припинення Кредитного договору. Водночас, із Умов і правил надання банківських послуг випливає, що договір є чинним у межах строку дії карти.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Виходячи з вищенаведеного, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що банк не пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості, оскільки позивач звернувся до суду з цим позовом 01 липня 2013 року, тобто в межах загального строку позовної давності 3 роки.

Доводи апеляційної скарги про помилкове незастосування судом позовної давності є не обґрунтованими.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування або зміни рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не вбачається, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Будьоннівського районного суду м.Донецька від 12 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді:»

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її складення, а якщо учаснику справи ухвала суду не була вручена у день її складення - протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.П. Бородавка