УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Чирка С.С., розглядаючи в приміщенні суду заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на частку нерухомого майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя

ВСТАНОВИВ:

18.12.2018 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

19.12.2018 дана заява передана судді Бориспільського міськрайонного суду Чирці С.С.

У своїй заяві вона просить суд накласти арешт на машиномісце №13 в с. Чубинське Бориспільського району Київської області, по вул. Яблуневій, 8 та заборонити іншим особам будь-які дії щодо вказаного майна

В обґрунтування своїх вимог послалася на те, що вона подала позов до суду до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

У своїй заяві вказала, що 12 грудня 2018 року вона отримала відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що належить відповідачу та зясувалось, що на все належне йому нерухоме майно накладено арешт Голосіївським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

На даний час вищезазначене майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Вказані обставини на думку ОСОБА_1 не дадуть змоги належним чином виконати рішення суду, а тому просить суд накласти арешт на машиномісце №13 в с. Чубинське Бориспільського району Київської області.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно положень Пленуму Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має пересвідчитися в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається з інформації про державну реєстрацію обтяжень номер запису про обтяження 23145480 постановою про арешт майна №52572846 виданою Голосіївським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_2

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 сама звертає увагу на те, що Голосіївський РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві вже накладено арешт на все майно відповідача.

Посилання заявника на те, що існує можливість відчуження даного майна суд вважає необґрунтованими, оскільки дані обставини нічим не підтверджені і не свідчать що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд враховує те, що на спірне майно вже накладено арешт державним виконавцем і задоволення заяви про забезпечення позову в даному випадку буде фактично дублюванням вищезазначених дій державного виконавця.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя: С.С. Чирка