Провадження № 2-з/638/303/18
УХВАЛА

03 вересня 2018 рокуДзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: Шишкіна О.В.,

за участю секретаря: Комлєва Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1, адвоката ОСОБА_2, про забезпечення позову до подання позову до ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, в особі свого представника - адвоката ОСОБА_2, звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який вона, як боржник має намір оскаржити в судовому порядку.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_4 у рамках відкритого виконавчого провадження ВП № 56630821 здійснюється примусове виконання виконавчого напису №1576 виданого 14 червня 2018 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з заявниці на користь ОСОБА_3 невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого 02.04.2018 р. ПГХМНО ОСОБА_5 грошових коштів у загальній сумі 203135,40 грн.

Заявниця, ОСОБА_1, виконавчий напис вважає не законним, має намір оскаржити його в судовому порядку шляхом подання позову до ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Проаналізувавши доводи викладені в заяві, вивчивши додані до неї письмові докази суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Положенням ч.2 ст.149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПКУкраїни передбачені види забезпечення позову, а частиною третьою цієї статті визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктами 2, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині першій статті 152 ЦПК ( у новій редакції ЦПК ст.150) перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених частиною четвертою зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, згідно пунктів 5, 6 частини першої статті 150 ЦПК України, передбачені ними заходи забезпечення позову можуть бути застосовані лише у визначених законом випадках, а саме, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту або у разі оскарження боржником виконавчого документу. Посилання суду на пункт 2 частини першої статті 150 ЦПК України, як підставу зупинення виконавчого провадження, суперечить положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження є сукупністю дій, спрямованих на виконання рішення судів та інших органів.

Крім цього, у відповідності до положень статей 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження» зупинення виконавчого провадження віднесено виключно до повноважень відповідних посадових осіб державної виконавчої служби.

За таких обставин суд вважає за неможливе застосувати захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1576 виданого 14 червня 2018 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 про стягнення з заявниці на користь ОСОБА_3 невиплачених в строк на підставі договору позики, посвідченого 2.04.2018 р. ПГХМНО ОСОБА_5 грошових коштів у загальній сумі 203135,40 грн.

Представник заявника у судове засіданні не з`явився, надав до суду заяву у якій просить суд розглядати справу за його відсутності та задовольнити заяву.

Враховуючи викладене та керуючись п.п. 2,4, ППВСУ від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, ст. ст. 1, 34,35 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 149-150, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника заявника ОСОБА_1 (Харківська обл., Харківський район, смт. Хорошеве, вул. Озерна,30, пл. Дружби, рнокпп НОМЕР_1), адвоката ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, рнокпп НОМЕР_2), про забезпечення позову до подання позову до ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, рнокпп НОМЕР_3) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області в пятнадцятиденний строк з моменту проголошення.

Суддя : Шишкін О.В