Дата документу 19.12.2018 Справа № 335/9780/15
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №335/9780/15 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.Ю.
Провадження № 22-ц/807/1369/18 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Гончар М.С.,

секретар: Кулабухова І.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову зазначав, що 31 січня 2008 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти в сумі 40 000 дол. США, зі сплатою відсотків від 11,5% до 8,5% річних, з кінцевим терміном повернення до 30.01.2015 року.

В зв'язку з тим, що у визначений договором термін відповідач не повернув всю суму кредитних коштів, утворилась заборгованість в сумі 23 651,65 дол. США, яка станом на 20.07.2015 року еквівалентна 520 689, 27 грн.

31 січня 2008 року в якості забезпечення виконання умов кредитного договору між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави, за умовами якого відповідач передав банку у заставу автомобіль марки ТОУОТА САМКУ, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, який належить йому на праві власності.

Враховуючи вищевикладене просив суд звернути стягнення на предмет застави - автомобіль ТОУОТА САМКУ, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3 на праві власності в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Фідобанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове,яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Фідобанк» відхилено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 грудня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 вересня 2017 року скасовано в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток представнику позивача 10 грудня 2018 року, відповідачеві і його представнику - 19 грудня 2018 року (том2: а.с.34-36).

Від ОСОБА_3 до суду надійшла заява, в якій він вимагає задовольнити його вимоги про стягнення з позивача 22 000 грн. в рахунок компенсації витрат на правову допомогу, що надавалася йому адвокатом в суді апеляційної інстанції при перегляді судового рішення в апеляційному порядку. Вважає, що питання про компенсацію судових витрат, понесених ним у вересні 2017 року, має розглядатися за правилами ст.137 ЦПК України, в редакції, що діє після 15 грудня 2017 року. Оскільки позивачем не спростовані його витрати на правничу допомогу і не порушувалося питання про не співмірність таких витрат, вимагає компенсувати їх у повному розмірі у відповідності із раніше наданим розрахунком.

Відповідно до ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За правилами частини першої, пункту 2 частини третьої статті 79 ЦПК України, 2004 року, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 84 ЦПК України, 2004 року, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який був чинним на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 року № 1801-УП прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року визначено у розмірі 1 600 грн. Отже, граничний розмір за годину участі адвоката у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді складає 640 грн.

Згідно частини першої статті 88 ЦПК України, 2004 року, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з положень статей 79, 84, 88 ЦПК України, 2004 року, статті 30 Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Належними доказами, які підтверджують та обґрунтовують реальний розмір витрат на правничу допомогу, крім тих, які подані заявником, є докази, які доводять відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності, як самозайнятої особи, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218.

Таким чином, апеляційний суд зобов'язаний з урахуванням обставин і складності справи надати оцінку поданим заявником доказам на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, визначити необхідний фактичний обсяг правової допомоги, співмірність витрат на правничу допомогу, за результатами чого, надати обґрунтований висновок про наявність/відсутність підстав для відшкодування таких витрат і їх розмір, а не формально (без надання оцінки доказам та аргументам) вказати про відсутність підстав для компенсації таких витрат на користь відповідача за рахунок позивача.

З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно правил пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Дослідивши матеріали справи і докази, надані представником відповідача в обґрунтування вимог на відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають частковому відшкодуванню з огляду на такі обставини.

Як вбачається із матеріалів справи, представництво інтересів відповідача у суді першої інстанції на підставі нотаріально посвідченої довіреності і договору про надання правової допомоги представляв адвокат ОСОБА_6 (том1: а.с.70,107). Останній приймав участь у судових засіданнях у суді першої інстанції (том1: а.с.92,116,133,137,162,181-182), надавав письмові заперечення проти позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності (том1: а.с.114), заявляв клопотання про залишення позовної заяви без руху (том; а.с.119), знайомився з матеріалами справи (том1: а.с.165), заявляв клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів (том1: а.с.166), складав у письмовому вигляді текст промови у судових дебатах на трьох сторінках (том1: а.с.172-174).

Відповідно до звіту про обсяг правової допомоги, наданої відповідачеві адвокатом ОСОБА_6 у суді першої інстанції за період з 14 жовтня 2015 року по 09 лютого 2016 року, останній витратив 14 жовтня 2015 року дві години на консультацію з питань застосування законодавства у спірних відносинах, 16 жовтня 2015 року - 2 години на ознайомлення із матеріалами справи, 27 жовтня 2015 року - 2 години на аналіз впливу розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Фідобанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, 27 жовтня 2015 року - 4 години на підготовку правової позиції та тактики захисту, 24 листопада 2015 року - 2 години на складання заяви про застосування строків позовної давності, 25 листопада 2015 року - 5 годин на складання відзиву на апеляційну скаргу, а також по 1 годині участі у 4 судових засіданнях. Всього на здійснення правової допомоги клієнту станом на 09 лютого 2016 року адвокатом витрачено 21 година.

Вартість наданої правової допомоги у суді першої інстанції становила 11 575,20 грн., які адвокат отримав до підписання акту прийому -передачі наданих послуг (а.с.178-179).

Питання щодо відшкодування судових витрат відповідача судом першої інстанції не вирішувалося. Із заявами про ухвалення додаткового рішення відповідач до суду першої інстанції не звертався, рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржував.

Під час перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку 06 вересня 2017 року представник відповідача адвокат ОСОБА_6 на підставі ст. ст.84, 88 ЦПК України (в редакції Закону на час вирішення справи у суді) просив про відшкодування витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.

На підтвердження таких витрат заявником надано договір про надання правової допомоги від 07 лютого 2017 року, укладений між заявником та адвокатом ОСОБА_6, за умовами якого адвокат надає заявникові правову допомогу на стадії апеляційного провадження у справі № 335/9780/15-ц (том1: а.с. 214-215).

Пунктом 5.1 вказаного договору визначено, що за отриману правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 640, 00 грн. за кожну годину роботи адвоката у судовому засіданні при розгляді справи, а також у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, пов'язаних із наданням правової допомоги у справі.

Відповідно звіту про обсяг правової допомоги, наданої адвокатом клієнту за період з 07 лютого по 15 березня 2017 року, адвокат ОСОБА_6 08 лютого 2017 року витратив 4 години на ознайомлення із матеріалами апеляційної скарги, 09 лютого 2017 року здійснив аналіз впливу розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Фідобанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у розрізі доводів апеляційної скарги, на що було витрачено 2 години. Також 09 лютого 2017 року адвокатом було витрачено 2 години на консультацію з питань застосування законодавства у спірних відносинах та 4 години на підготовку правової позиції, стратегії та тактики захисту. 10 лютого 2017 року ОСОБА_6 було витрачено 8 годин на здійснення пошуку судової практики за судовими рішеннями, внесеними до Єдиного державного реєстру судових рішень. З 14 по 16 лютого 2017 року адвокатом витрачено у загальній кількості 14 годин на складення заперечень на апеляційну скаргу. 15 березня 2017 року адвокат приймав участь у судовому засіданні (1 година). Всього на надання правової допомоги адвокатом було витрачено 35 годин (том1:а.с.216).

Також заявником надано копію квитанції до прибуткового касового ордера № 17 від 15 березня 2017 року про сплату адвокату ОСОБА_6 22 400, 00 грн. за надання послуг правової допомоги (а.с. 217) і акту прийому-передачі наданих послуг від 15 березня 2017 року (а.с. 218).

Доказів відображення адвокатом доходів, отриманих від ОСОБА_3, у Книзі обліку доходів та витрат, затвердженій наказом Міндоходів від 16 вересня 2013 року № 481 «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 жовтня 2013 року за № 1686/24218, відповідач суду не надавав.

Із матеріалів справи також вбачається, що після ухвалення судового рішення судом першої інстанції адвокат ОСОБА_6 з матеріалами цивільної справи не знайомився, оскільки у справі відсутня заява останнього про надання йому справи до ознайомлення. Проте у звіті зазначено, що адвокат 4 години знайомився з матеріалами справи.

15 березня 2017 року судове засідання не відбулося у зв'язку із хворобою судді доповідача, проте у звіті значиться, що адвокат в цей день протягом 1 години приймав участь у судовому засіданні і надавав правову допомогу відповідачеві.

І в суді першої, і в суді апеляційної інстанції заперечення відповідача проти позову зводилися тільки до пропуску позивачем строку позовної давності. Позиція відповідача впродовж усього часу розгляду справи не змінювалася.

Посилання на будь-які нові докази і обставини апеляційна скарга не містила.

Заперечення відповідача проти апеляційної скарги також не містили посилання на будь-які нові обставини і докази, які не були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Отже, надання відповідачеві консультацій впродовж 2 години, здійснення протягом 2 годин аналізу впливу попереднього судового рішення на спірні правовідносини, який здійснювався і в суді першої інстанції, підготовка впродовж 4 годин правової позиції, стратегії і тактики захисту, на які в суді першої інстанції вже було витрачено 4 години і яка в суді апеляційної інстанції не змінилися, на думку апеляційного суду, були недоцільними.

Доводи апеляційної скарги Банку, викладеної на 2-х сторінках, зводилися до неправильного застосування судом першої інстанції положень ст.256, 257,267 ЦК України. До апеляційної скарги не надано нових доказів, скарга не містить клопотань про дослідження будь-яких доказів.

Заперечення відповідача на апеляційну скаргу викладені на 2-х сторінках, зміст заперечень аналогічний тексту письмової промови у судових дебатах. Проте, відповідно до звіту адвокат складав їх впродовж 10 годин протягом двох днів. Разом з тим, заперечення не містять аналізу судової практики, яку відповідно до звіту адвокат вивчав впродовж 8 годин.

Фактично у суді апеляційної інстанції судове засідання тривало 15 хвилин, із яких адвокат давав пояснення протягом 2 хвилин, виступ у судових дебатах тривав менше 1 хвилини.

Враховуючи вищевикладені обставин і складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат відповідача на правову допомогу, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у звіті адвоката, витрати є не співмірними із складністю справи, спірні правовідносини не потребують вивчення і аналізу судової практики і матеріалів справи впродовж 35 годин, як зазначено у звіті а тому, на думку суду, відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному у звіті розмірі.

З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у цій справі є 2 000 грн. Підстав для стягнення з позивача ще 20 000 грн. суд не вбачає.

Вимоги відповідача про відшкодування всієї суми витрат на правничу допомогу, яка надавалася йому адвокатом у суді апеляційної інстанції з 7 лютого по 15 березня 2017 року, за правилами ч.5,6 ст.137 ЦПК України, введеного в дію з 15 грудня 2017 року, не ґрунтуються на законі. Норми діючого ЦПК України на правовідносини, що існували до 15 грудня 2017 року не розповсюджуються.

Керуючись ст. ст.374, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про компенсацію судових витрат у суді апеляційної інстанції задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Фідобанк» на користь ОСОБА_3 2 000 грн. (дві тисячі гривень) компенсації судових витрат із надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції.

У компенсації 20 000 грн. відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено і підписано 20 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: