27.11.2018 Єдиний унікальний номер 205/3021/18
Єдиний унікальний номер судової справи: 205/3021/2018
Номер провадження: 2/205/2011/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2018 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

за участю: представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовомДніпровської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення збитків,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник Дніпровської міської ради (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення збитків.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 27.06.2017 року групою по самоврядному контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Чечелівського району м. Дніпра було проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського (вул. Краснозаводська), буд. 68. За підсумками перевірки було встановлено, що на земельній ділянці розташовано комплекс нежитлових споруд, що використовувались у господарчій діяльності. Право власності на будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці 10.02.2012 року зареєстровано за ОСОБА_6 (далі Відповідач) на підставі договору купівлі продажу від 28.12.2011 року за реєстровим № 8744, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 За результатами перевірки складено відповідний акт, де зафіксовано використання земельної ділянки з порушенням чинного законодавства. Відповідно до вимог законодавства, оформлення належним чином правовстановлюючих документів на земельну ділянку передбачає укладання договору оренди землі між відповідачем та Дніпровською міською радою. За інформацією Державної податкової інспекції у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області відповідач на обліку по земельному податку не перебуває. Отже, відбулось неправомірне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що свідчить про наявність з боку відповідача протиправної поведінки, що в свою чергу, призвело до понесення позивачем збитків у вигляді не отриманого ним доходу від орендної палати. Згідно з актом від 19.10.2017 року № 7 комісія з визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, власниками землі та землекористувачам при використанні земельних ділянок, сума заподіяних збитків складає 2 051 262 (два мільйони пятдесят одна тисяча двісті шістдесят дві) грн. 22 коп. за період з 11.02.2012 року по 19.10.2017 року. Зазначений акт затверджено рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради 14.12.2017 року за № 979. Відповідачу було направлено вимогу щодо сплати збитків заподіяних позивачу. За інформацією департаменту економіки, фінансів та міського бюджету Дніпровської міської ради станом на 22.01.2018 року кошти до міського бюджету не надходили. Отже після здійснення перерахунку з урахуванням терміну позовної давності, сума збитків заподіяних міській раді, при використанні земельної ділянки складає 1 424 725 (один мільйон чотириста двадцять чотири тисячі сімсот двадцять пять) грн. 40 коп.

У звязку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_6 на користь Дніпровської міської ради збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 1 424 725 (один мільйон чотириста двадцять чотири тисячі сімсот двадцять пять) грн. 40 коп. за період з 11.02.2012 року по 19.10.2017 року та судовий збір у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 88 коп.

Відповідач ОСОБА_6, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відзив на позовну заяву (а.с. 46-51), в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволені позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення збитків. В обґрунтування своїх заперечень посилався на ті обставини, що вимоги про стягнення збитків, заподіяних внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 1 424 725 (один мільйон чотириста двадцять чотири тисячі сімсот двадцять пять) грн. 40 коп. за період з 11.02.2012 року по 19.10.2017 року є надуманими та необґрунтованими.

Представникпозивача у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав відповідь на відзив (а.с.113-116), в якій просив задовольнити позовні вимоги Дніпровської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення збитків. У такій заяві по суті справи представник позивача заперечує проти доводів відповідача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у первісній позовній заяві, та просить суд стягнути з ОСОБА_6 на користь Дніпровської міської ради збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 1 424 725 (один мільйон чотириста двадцять чотири тисячі сімсот двадцять пять) грн. 40 коп. за період з 11.02.2012 року по 19.10.2017 року та судовий збір у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 88 коп.

ОСОБА_6 у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк подав заперечення на відповідь на відзив (а.с.121), в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог Дніпровської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення збитків. У такій заяві по суті справи відповідач заперечує проти доводів позивача із посиланням на мотиви, які тотожні тим, що містяться у відзиві, та просить суд відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

До початку розгляду справи по суті представникомпозивача було подано заяву до суду про зменшення розміру позовних вимог, а саме, просять стягнути з ОСОБА_6 на користь Дніпровської міської ради збитки, заподіяні внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 1 167 651 (один мільйон сто шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят одна) грн. 74 коп. за період з 03.05.2015 року по 19.10.2017 року та судовий збір у розмірі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 88 коп.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представники позивача під час проведення судового засідання позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів такі учасники справи посилались на ті обставини, що викладені у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представники відповідача під час проведення судового засідання позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів, посилалися на ті обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, та аргументів сторін, суд ухвалює рішення про відмову у задоволені позову з огляду на наступне.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належать будівлі та споруди, які розташовані по вул. Академіка Белелюбського, буд. 68 в м. Дніпрі, на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8, за реєстровим № 8744(а.с.53-54).

Судом також встановлено, що право власності ОСОБА_6 на вищевказане нерухоме майно було зареєстровано 10.02.2012 року в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 33145752 від 10.02.2012 року (а.с. 55).

Судом також встановлено, а сторонами визнана та обставина, що відповідного договору оренди землі між відповідачем та Дніпровською міською радою станом на день розгляду справи не укладено.

Разом із цим, матеріалами справи підтверджено, що починаючи з 2012 року ОСОБА_6 періодично звертався до органу місцевого самоврядування із відповідними заявами щодо оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку та скаргами щодо не отримання відповідей на такі заяви. (а.с. 79- 84). Судом встановлено, що 27.04.2015 року за вх. № 36/2370 ОСОБА_6 вкотре звернувся до Дніпровської міської ради із клопотанням щодо оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку по фактичному розміщенню будівель та споруд. Однак, протягом 2015, 2016, 2017 років таке звернення також не було предметом розгляду вказаного органу місцевого самоврядування. Лише 25.07.2018 року Дніпровська міська рада за результатом розгляду вказаного клопотання ухвалила № 202/34 щодо надання відповідачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки по вул. Академіка Белелюбського, 68 в м. Дніпрі(а.с. 126).

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням Дніпропетровського міського голови за № 897-р від 26.11.2015 року вулицю Краснозаводська перейменовано на вулицю Академіка Белелюбського.

Матеріалами справи підтверджено, що 27.06.2017 року групою по самоврядному контролю за додержанням вимог законодавства України щодо раціонального використання та охорони земель Чечелівського району м. Дніпра було проведено перевірку з питань дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 68. Оскільки відповідач використовував вказану земельну ділянку без правовстановлюючих документів, відповідачем було складено відповідний акт про порушення вимог земельного законодавства (а.с. 10-12).

Таким чином, предметом спору є вимога позивача до відповідача про стягнення 1 167 651 (один мільйон сто шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят одна) грн. 74 коп. за період з 03.05.2015 року по 19.10.2017 року, яку позивач обґрунтовує як несплачену відповідачем орендну плату за використання земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності, без укладення договору оренди, внаслідок чого позивачем не отримано дохід у зазначеному розмірі у виді неодержаної орендної плати за землю.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За статтею 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади - на землі державної власності.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

При цьому, використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушене.

Приписами статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за приписами частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 124 ЗК та ст. 16 Закону України «Про оренду землі» встановлені такі стадії укладання договору оренди землі:

1) звернення зацікавленої особи із заявою (клопотанням) про надання в оренду земельної ділянки до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування;

2) розгляд заяви (клопотання) у порядку, передбаченому ЗК України;

3) прийняття рішення органом виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки в оренду чи про відмову у такій передачі;

4) у випадку позитивного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу в оренду земельної ділянки із земель запасу або із зміною її цільового призначення розробляється проект відведення такої земельної ділянки у порядку, визначеному ЗК.

5) укладення договору оренди земельної ділянки, в якому обумовлюють істотні та інші умови оренди землі, його нотаріальне посвідчення (за бажанням однієї зі сторін) та державна реєстрація.

З наведених норм матеріального закону вбачається, що саме на відповідача, як користувача земельної ділянки було покладено обов'язок вчинення певних дій щодо звернення із заявою (клопотанням) про надання в оренду земельної ділянки, виготовлення та погодження технічної документації із землеустрою і подальшого укладання договору оренди. Невиконання ж цього обов'язку свідчить про наявність складу правопорушення в діях відповідача, що, як наслідок, зумовлює його відповідальність у вигляді відшкодування шкоди збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, а пунктом "д" статті 156 Земельного кодексу України передбачено відшкодування власникам землі та іншим землекористувачам збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

У свою чергу відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З наведеного вбачається, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому, для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-2588цс15 наведено правовий висновок про те, що у випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені статтею 157 ЗК і Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини у завданні збитків позивачу.

В даному випадку, суд вважає, що відповідач довів, що в його діях відсутня вина у неукладанні такого договору оренди земельної ділянки та заподіянні таких збитків відповідно. Адже, починаючи з 2012 року, така особа намагалась сумлінно та активно виконати свій обовязок щодо оформлення відповідного речового право на землю. Зокрема, ОСОБА_6, як зацікавлена особа, з 2012 року неодноразово звертався до Дніпровської міської ради із заявами (клопотаннями) про надання в оренду земельної ділянки, розробку відповідного проекту землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки по вул. Академіка Белелюбського, 68 в м. Дніпрі. Проте, через бездіяльність органу місцевого самоврядування звернення відповідача стали предметом розгляду органом місцевого самоврядування лише у 2018 році, тобто під час розгляду даної справи в суді. Таким чином, саме через неналежну поведінку органу місцевого самоврядування із відповідачем не було вчасно укладено договір оренди землі, який в силу вимог пункту 288.1. статті 288 Податкового кодексу України і має підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку. Як наслідок, у суду відсутні підстави вважати, що саме через винні дії, умисні чи необережні дії відповідача з ним не було укладено договір оренди землі, та спричинені позивачеві збитки у період з 03.05.2015 року по 19.10.2017 року, що давало б підстави для покладення на ОСОБА_6 відповідальності шляхом стягнення збитків (упущеної вигоди).

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позову в повному обсязі через доведеність відсутності вини відповідача ОСОБА_6 у не укладанні договору оренди земельної ділянки та заподіянні збитків відповідно.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Таким чином, суд вважає, сплачений судовий збір покласти на Позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ЦК України, ст. ст. 4,5, 81, 82, 90, 141, 258, 259, 263-265, 315 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволені позову Дніпровської міської ради до ОСОБА_6 про стягнення збитків відмовити в повному обсязі.

2. Судові витрати у вигляді судового збору в сумі 21 370 (двадцять одна тисяча триста сімдесят) грн. 88 коп. віднести на рахунок Позивача по справі Дніпровської міської ради.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан