Провадження №: 6/755/786/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"03" вересня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

В серпні 2018 року заявники звернулися до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивують тим, що 22 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу про задоволення заяви ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 598 357,76 грн. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом в розмірі 2 118,04 грн. В якості забезпечення виконання кредитного договору № 2007/34-20/16 від 15 листопада 2007 року та додаткової угоди № 1 від 27 жовтня 2008 року про внесення змін до договору кредиту, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, був укладений іпотечний договір від 15 листопада 2007 року за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» двокімнатну квартиру, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1. В результаті отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових право на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 129259048 від 27 червня 2018 року стало відомо, що 22 листопада 2017 року звернення стягнення на предмет іпотеки та до реєстру внесено запис про зміну власника зазначеної кратери та оформлено паво власності за ПАТ «Укрсоцбанк», а тому борги заявників перед банком закрито та виконавчі провадження мають бути закінчені.

В свою чергу представник заінтересованої особи подав заперечення проти заяви з яких вбачається, що висновки заявників щодо відсутності заборгованості, а також щодо того, що виконавчі провадження мають бути закінчені є необґрунтовані, оскільки внесення до реєстру запису пор зміну власника квартири не може бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у заявників відсутні докази того, що заборгованість за кредитним договором погашена, а виконавче провадження закінчене. Крім того, заявники звернулися до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків по справі № 336/11 було винесене 30 травня 2011 року, а виконавчий лист № 6-5567/2011 було видано 26 грудня 2011 року.

Заявники в судове засідання не з'явилися, просять розглянути справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, при подачі відзиву просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України, суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

22 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва винесено ухвалу, якою задоволено заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду, видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків в особі третейського судді Білоконь Ю.М. від 30 травня 2011 року по справі № 336/11 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 598 357,76 грн. та витрат, пов'язаних з вирішенням спору Третейським судом у сумі по 2 118,04 грн. (а.с. 27).

26 грудня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист (а.с. 29).

Підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню заявниками зазначено, що стягувач ПАТ «Укрсоцбанк» здійснив звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом набуття права власності, що є підставою припинення зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Порядок примусового виконання судових рішень регламентовано спеціальним законом - Законом України «Про виконавче провадження», яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Розділом VII цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 48 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Положеннями статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною сьомої цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

За змістом цієї статті підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Одночасно судом встановлено, що відповідно до умов іпотечного договору, укладеного 15 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ СР «Укрсоцбанк» передано в іпотеку двокімнатну квартиру, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 31,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41-43).

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна 22 листопада 2017 року за ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі іпотечного договору від 15 листопада 2007 року (а.с. 36-37).

Аналіз положень ст.ст. 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Заявниками не доведено, що заборгованість ними погашена в повному обсязі, а виконавче провадження закінчене на підставі рішення відповідного органу, положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання після завершення позасудового врегулювання не застосовуються, тому набуття права власності на предмет іпотеки не доводить повного виконання виконавчого документа та не є підставою для ствердження про наявність інших причин визнання виконавчого листа, таким що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладені факти, існують усі підстави стверджувати, що у такий спосіб заявниками не доведено відсутність обов'язку щодо погашення заборгованості за договором кредиту № 2007/34-20/16 від 15 листопада 2007 року та додаткової угоди про внесення змін до договору кредиту від 27 жовтня 2008 року, тому заява ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не підлягає до задоволення.

Крім того, суд не вбачає підстав для застосування до даних відносин строку позовної давності, оскільки заявники дізналися про порушення свого права, а саме про те, що спірна квартира перебуває у власності ПАТ «Укрсоцбанк» 27 червня 2018 року, та діяли в межах строку позовної давності.

Керуючись Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 260, 261, 353, 432 ЦПК України , суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

До суду може бути подана апеляційна скарга на ухвалу протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення, а особами, які не були присутні при її оголошенні протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.О. Яровенко