КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 373/1055/17

номер провадження: 22-ц/824/2026/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Кашперської Т.Ц., Савченка С.І.,

за участю секретаря - Рубан І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2018 року у складі судді Керекези Я.І., у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Дівичківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання незаконним рішення органу державної влади та визнання недійсним державного акту на землю,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_5, третя особа: Стовп'язьська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання незаконним рішення органу державної влади та визнання недійсним державного акту на землю.

Позовна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мотивована тим, що згідно розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 20 листопада 2002 року №752 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» було затверджено проект виділення земельних ділянок (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради та передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колишнього КСП АФ «Маяк», громадянам відповідно до списку, зокрема, ОСОБА_3 передано земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_4, загальною площею 2,339 га, а ОСОБА_4 передано земельні ділянки НОМЕР_11 та НОМЕР_7, загальною площею 2,339 га. На підставі вказаного розпорядження 15 липня 2003 року ОСОБА_3 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, а ОСОБА_4 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1

Позивачі вказували, що після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі вони звернулися до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі для присвоєння земельним ділянкам кадастрового номеру, однак вони отримали відмову з посиланням на те, що в межах їх земельних ділянок знаходяться інші земельні ділянки, власником яких є ОСОБА_5 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 площею 4,7100 га. Згідно відповіді Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі від 16 січня 2017 року виділення земельних ділянок ОСОБА_5 на підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 14 липня 2005 року №0391 відбулося помилково, оскільки земельні ділянки вже належали позивачам відповідно до раніше отриманих державних актів.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили визнати незаконним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 липня 2005 року №0391 в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки (паю) розміром 0,888 га (ділянка НОМЕР_4), яка належить ОСОБА_3, та земельної ділянки (паю) розміром 0,888 га (ділянка НОМЕР_7), яка належить ОСОБА_4, що розташовані на території Стовп`язької сільської ради Також просили визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 в частині ділянки площею 1,7766 га, кадастровий номер НОМЕР_6, виданий на ім'я ОСОБА_5

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської областівід 24 липня 2017 року залучено до участі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як правонаступників померлої ОСОБА_5

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2018 року залучено до участі у справі третю особу Дівичківську сільську раду Переяслав-Хмельницького району Київської області, як правонаступника Стовп`язької сільської ради.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2018 рокупозов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 липня 2005 року №0391 в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки (паю) розміром 0,888 га, ділянка НОМЕР_4, яка належить ОСОБА_3, та земельної ділянки (паю) розміром 0,888 га, ділянка НОМЕР_7, яка належить ОСОБА_4, що розташовані на території Стовп`язької сільської ради.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 в частині ділянки площею 1,7766 га, кадастровий номер НОМЕР_6, який виданий на ім'я ОСОБА_5

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_2подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про те, що позивачі отримали земельні ділянки відповідно до рішення загальних зборів членів КСП від 1999 року ґрунтується на припущеннях, оскільки такого рішення не існує. Вказують, що згідно списку від 19 жовтня 2001 року, що є додатком до клопотання Стовп`язької сільської ради на розробку технічної документації зі складання державних актів на право власності на землю власником земельних ділянок (паїв) в межах Стовп`язької сільської ради, за позивачами у графі «№ земельної ділянки на схемі поділу земель колективної власності» вказано номери 16 та 17, а в графі «Площа земельної ділянки згідно з схемою поділу, га» вказано цифри НОМЕР_8. Однак, згідно технічної документації цифри НОМЕР_8 прийняті за номери земельних ділянок, що виділялись позивачам, а тому їх вказано у кадастровому плані та в розпорядженні Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 20 листопада 2002 року №752, помилково. Проте, на вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув. Вказують, що розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області від 20 листопада 2002 року №752 та видані на його підставі державні акти на земельні ділянки за номерами НОМЕР_8 на ім'я позивачів були видані без рішення загальних зборів власників земельних частко (паїв), з порушеннями та помилками, що були допущені при виготовленні технічної документації, яка не була належним чином затверджена.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому вказують, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, судом надано належну правову оцінку усім обставинам справи. Зазначають, що рішення загальних зборів жителів села від 14 березня 2003 року на виділені позивачам у власність у 2002 році земельні ділянки не порушували прав інших жителів села Стовп'яги. При виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок не було допущено помилок, яка затверджена належним чином. Земельні ділянки були виділені в натурі та передані у власність позивачам на законних підставах. Просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу Дівичківська сільська радавказує, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2підлягає задоволенню.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в округах» ліквідовано апеляційний суд Київської області і апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві, який розпочав свою роботу 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку з ліквідацією суду відповідно до ч.5 ст.31 ЦПК України вказана цивільна справа передана до Київського апеляційного суду і за результатами автоматизованого розподілу справи визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Верланова С.М., суддів Мережко М.В. та Савченка С.І.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15, ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке суд захищає у спосіб, встановлений ч.2 ст.16 ЦК України або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Виходячи з положень ст.152 ЗК України та роз'яснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, восьмої, дев'ятої, десятої цієї статті громадяни, зацікавлені у приватизації земельної ділянки подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Відповідно до статті 155 ЗК України в разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Отже, земельним законодавством України визначено порядок надання земельних ділянок громадянам України, порушення якого може слугувати підставою для визнання недійсним відповідного акта органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, якщо таким актом порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-836цс15.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації №752 від 20 листопада 2002 року «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» затверджено проект виділення земельних ділянок (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради та передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому КСП АФ «Маяк» громадянам відповідно до списку, зокрема, ОСОБА_3 передано дві земельні ділянки НОМЕР_3 та НОМЕР_4, загальною площею 2,339 га та ОСОБА_4 передано дві земельні ділянки НОМЕР_11 та НОМЕР_7, загальною площею 2,339 га.

Згідно з положеннями ст.ст.125, 126 ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, яке посвідчується державним актом.

На підставі вказаного вище розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації 15 липня 2003 року ОСОБА_3 одержав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на земельну ділянку площею 2,339 га, яка складається з двох ділянок: площею 1,451 га та площею 0,888 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Також 15 липня 2003 року ОСОБА_4 одержав державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 2,339 га, яка складається з двох ділянок: площею 1,451 га та площею 0,888 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

По справі встановлено, що 15 грудня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,8884 га. 16 грудня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,8883 га.

27 грудня 2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області були винесені рішення № РВ-016 та № РВ-016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що в межах земельних ділянок ОСОБА_7 та ОСОБА_3 знаходяться інші земельні ділянки, тобто виникла накладка.

Згідно листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі земельні ділянки, які накладаються на ділянки позивачів, відповідно до розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 липня 2005 року №0391 належать ОСОБА_5

Установлено, що відповідно до розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 липня 2005 року №391 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам - власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) в межах Стовп`язької сільської ради» було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам-власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) ПП Агрофірма «Маяк» в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Передано 297 громадянам - власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) у приватну власність земельні ділянки загальною площею 675,2097 га, що розташовані на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно зі списком, зокрема, ОСОБА_5 передані дві земельні ділянки НОМЕР_7 та НОМЕР_4 загальною площею 4,7100 га.

На підставі розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації 23 березня 2006 року ОСОБА_5 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 на земельну ділянку площею 4,7100 га, що складається із двох ділянок: площею 2,9334 га, кадастровий номер НОМЕР_9 та площею 1,7766 га, кадастровий номер НОМЕР_6, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 померла, її спадкоємцями є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою здійснення розподілу земель колективної власності на земельні частки, на виконання рішення загальних зборів членів КСП від 24 грудня 1999 про розпаювання землі між членами КСП, сільською радою було замовлено Київському відділенню інституту землеустрою виготовлення схеми поділу земель. При виготовленні технічної документації з метою отримання приватної власності на земельні частки (паї), згідно з якою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 звернулися одними з перших серед членів КСП, проектною організацією було помилково пораховано земельні ділянки з іншого боку поля, ніж вони були пораховані при виготовленні схеми поділу земель у 2000 році Київським інститутом землеустрою. Ці обставини підтверджуються поясненнями представника Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (а.с.113, 114, т.1)

Встановлено та підтверджено головою сільської ради ОСОБА_9, що загальні збори про розпаювання землі між членами КСП відбулися 24 грудня 1999 року та вже у 2002 році була виготовлена схема поділу земель.

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачі не надали відповідно до ст.81 ЦПК України, а тому доводи апеляційної скарги про те , що рішення загальних зборів членів КСП від 1999 року не приймалось, не заслуговують на увагу з наведених вище підстав.

Як вбачається з технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, що виготовлена в 2002 році Інститутом землеустрою на замовлення Стовп`язької сільської ради, у пояснювальній записці зазначено, що даною документацією передбачено видати 22 державні акти на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) згідно зі списком, який додається. Інформаційною базою для складення технічної документації, серед іншого, була схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Зазначено, що місце розташування поворотних точок меж ділянок на місцевості встановлено в присутності представника Стовп`язької сільської ради. Технічне завдання на розробку технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підписане сільським головою ОСОБА_9

Також у технічній документації містяться два клопотання сільського голови до Директора Київського відділення інституту землеустрою УААН та до начальника відділу земельних ресурсів Переяслав-Хмельницького району, в яких ставиться питання про розроблення технічної документації зі складанням державних актів на право приватної власності на землю громадянам - власникам земельних часток (паїв) згідно з додатком і подати на погодження сільській раді. До цих клопотань долучено список громадян - власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким надаються в натурі земельні ділянки згідно з номерами на схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) від 19 жовтня 2001 року підтверджені сільським головою та районним відділом земельних ресурсів, де напроти прізвища ОСОБА_4 в графі «№ ділянки на схемі поділу земель колективної власності» міститься цифра 19. При чому сама графа розділена на два стовпчика, один з яких має номер 19, інший пустий. Наступний стовпчик під назвою «площа земельної ділянки згідно з схемою поділу, га» містить цифрове значення 39. При цьому ОСОБА_4, як і іншим особам, було виділено дві земельні ділянки. Списки громадян підписані сільським головою ОСОБА_9

На викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КСП Агрофірма «Маяк» на земельні частки (паї) умовним знаком рожевого кольору позначені земельні частки (паї), що надаються, зокрема, земельні ділянки під номерами з 1 по 22 (арк.15 технічної документації), земельні ділянки під номерами з 32 по 45 та з 51 по 58 (арк.17 технічної документації). На зазначеному викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КСП агрофірми «Маяк» на земельні частки (паї) міститься підпис сільського голови ОСОБА_9

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що переривання порядкової цілісності нумерації ділянок на 5 номерів вказує на усвідомлене визначення номерів ділянок для 22 осіб згідно з доданим списком, а також на те, що на дату складення списків схема розпаювання земель колективної власності уже була виготовлена.

Встановлено, що 14 серпня 2002 року Стовп`язька сільська рада згідно висновку №78 погодила розроблену Київським відділенням інституту землеустрою технічну документацію по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів в межах Стовп`язької ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Інститутом землеустрою виготовлено збірний кадастровий план земельних ділянок, переданих у приватну власність громадянам-власникам сертифікатів, умовні позначки з номерами земельних ділянок що виділяються, співпадають з умовними позначками на схемі поділу земель, яка була надана сільською радою.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що інститутом землеустрою ніяких змін до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї), наданої сільською радою, не вносилось та нумерація не змінювалась.

Кадастровий план земельних ділянок, виділених ОСОБА_3 містить вказівку на номери земельних ділянок (№ НОМЕР_10) та опис меж (арк. 63 технічної документації).

Кадастровий план земельних ділянок, виділених ОСОБА_4, містить вказівку на номери земельних ділянок (№ НОМЕР_12) та опис меж (арк. 65 технічної документації).

Відповідно до акту про передачу на зберігання межових знаків, за підписом голови сільської ради ОСОБА_9, власникам земельних ділянок, які отримали свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в межах Стовп`язької сільської ради ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали по 8 межових знаків на земельні ділянки НОМЕР_3, НОМЕР_4 та відповідно на земельні ділянки НОМЕР_11, НОМЕР_7.

Таким чином, судом вірно встановлено, що твердження представника Дівичківської сільської ради про те, що помилка була допущена після розпаювання при виготовленні проектної документації на замовлення позивачів, спростовується технічною документацією.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги твердження відповідачів про те, що клопотання Стовп`язької сільської ради від 19 жовтня 2001 року з додатками до нього, у яких визначені номери земельних ділянок, що виділялись позивачам, складені до виготовлення самої схеми розпаювання земель колективної власності КСП агрофірми «Маяк», а тому вказані в ньому номери були визначені безпідставно.

Так, з матеріалів технічної документації та письмових пояснень представника сільської ради вбачається, що схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) була виготовлена до звернення сільської ради до Інституту землеустрою з клопотанням про виготовлення технічної документації.

Тобто, на день проведення загальних зборів жителів с.Стовп`яги 14 березня 2003 року, позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже отримали у власність земельні ділянки, тому вони не брали участь у жеребкуванні, про що зазначається у протоколі зборів та не заперечується сторонами.

Крім того, як вірно встановлено судом, з протоколу загальних зборів від 14 березня 2003 року вбачається, що саме того дня було затверджено порядок виділення двох земельних ділянок під одним номером відповідно до схеми розпаювання, що складається з двох частин, сама схема поділу земель на цих зборах не затверджувалась.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачі у відповідності до рішення загальних зборів членів КСП від 1999 року, розробленої за клопотанням сільської ради та погодженої нею схеми поділу земель та виготовленої на підставі схеми поділу технічної документації, яка також погоджувалася головою сільської ради, на підставі розпорядження голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації отримали у приватну власність по дві земельні ділянки із земель колективної власності колишнього КСП АФ «Маяк», що підтверджується державними актами на право приватної власності на землю. Сільська рада була обізнана щодо номерів земельних ділянок, які були виділені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Будь-яких порушень чи подання позивачами неправдивих документів для отримання земельних ділянок не встановлено. Позивачі з 2002 року безперешкодно та відкрито користуються спірними земельними ділянками.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що за результатами загальних зборів жителів с.Стовп`яги винесено рішення від 14 березня 2003 року №3 про визначення в натурі земельних часток (паїв), яким вирішено провести жеребкування для визначення належності ділянок кожному власнику паю та закріпити за прізвищем пайовиків номери земельних ділянок відповідно до списку. Відповідно до зазначеного списку земельні ділянки під №№ НОМЕР_13 були закріплені за ОСОБА_5, спадкоємцями якої є відповідачі.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що оспорюване розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації та державний акт на право власності на земельну ділянку, що виданий на ім'я ОСОБА_5, видані після отримання позивачами правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Судом правильно зазначено, що допущення помилки в нумерації земельних ділянок, за умови погодження такої нумерації зі сторони сільської ради, затвердження технічної документації з такою нумерацією, виготовлення кадастрових планів земельних ділянок з такою нумерацією із зазначенням опису меж земельної ділянки та суміжних землекористувачів чи землевласників, передача межових знаків на земельні ділянки з такими номерами, вільне відкрите користування позивачами такими земельними ділянками з 2002 року, не може слугувати підставою для позбавлення їх права власності на ці земельні ділянки.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14 липня 2005 року №0391 в частині передачі у власність ОСОБА_5 земельної ділянки (паю) НОМЕР_15 розміром 0,888 га, та земельної ділянки (паю) НОМЕР_14 розміром 0,888 га, отримання державного акту на ці земельні ділянки ОСОБА_5 порушує право власності позивачів на земельні ділянки.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 набули право власності на земельні ділянки з порушеннями законодавства та внаслідок допущення помилок під час здійснення розпаювання колишнього КСП АФ «Маяк», не заслуговують на увагу з таких підстав.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суди мають враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Враховуючи, що правомірність набуття позивачами права власності на земельні ділянки відповідачами не оспорювалась, то їх твердження про незаконність такого набуття не заслуговують на увагу.

Обставини, на які посилаються заявники в апеляційній скарзі, були предметом дослідження у суді першої інстанції і висновки з цього приводу, зроблені судом, ґрунтуються на встановлених обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанцій норм матеріального та процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді: