Дата документу 19.12.2018 Справа № 331/6915/16-ц
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 331/6915/16Головуючий у 1-й інстанції Світлицька В.М.
Пр. № 22-ц/807/1206/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Кулабухової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі - Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) Прінь В.О., погоджене з в.о. начальника Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Висоцькою Л.С. про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспортного документа

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року державний виконавець звернулась до суду із вищезазначеним поданням, в якому просила обмежити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа у праві виїзду за кордон України.

Подання обґрунтовувала тим, що на виконанні у Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 52082892 з примусового виконання виконавчого напису ПН Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» суми в розмірі 65500,00 грн.

Боржник мешкає у АДРЕСА_1

ОСОБА_2 на виклики державного виконавця не з'являється, пояснень з приводу несплати нею заборгованості не надавала.

При неодноразових виходах державного виконавця за адресою боржника, ОСОБА_2 перевірити майновий стан не виявлялося можливим, у зв'язку з постійною відсутністю боржника вдома за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином у державного виконавця не має можливості провести виконавчі дії у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме: провести опис та арешт майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з метою виконання виконавчого напису нотаріуса.

ОСОБА_2 виконавчий напис та законні вимоги державного виконавця не виконує, заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обов'язків згідно виконавчих документів по сплаті суми боргу ухиляється. Крім того, до державного бюджету України не стягується виконавчий збір в розмірі 10% від суми боргу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року (а.с. 18-19) вищезазначене подання старшого державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Прінь В.О. задоволено.

Обмежено у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 без вилучення паспортного документа у праві виїзду за кордон України.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 34-40) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні подання старшого державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Прінь В.О., про тимчасове обмеження права виїзду за кордон відмовити.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначений склад колегії судів апеляційного суду: головуючий суддя (суддя - доповідач) Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. (а.с.50).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с.61), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 63).

Учасники цієї справи не скористались правом подачі відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 12 грудня 2018 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 65-72) всі учасники цієї справи, в тому числі представник Банку, як стягувача, (а.с. 65-68), не з'явились, окрім представника боржника ОСОБА_2 - адвоката (а.с. 32, 48) ОСОБА_3

При цьому, всі учасники цієї справи, що не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки всіх учасників цієї справи, що не з'явились, та на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який у тому числі зазначав, що ОСОБА_2 постійно мешкає у м. Дніпро, ніколи за адресою: м. Запоріжжя вул. Глісерна, б. 14 не мешкала, вона копії постанови про відкриття виконавчого провадження не отримувала, їй не було відомо про виконавчий напис нотаріуса та виконавче провадження до листопада 2018 року, хоча кредитний договір із Банком ОСОБА_2 укладала та останній було відомо, що у неї є певний борг перед Банком за цим договором, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1, 3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи у цій справі подання державного виконавця про обмеження у праві виїзду за кордон України боржника ОСОБА_2 у вищезазначеному виконавчому провадженні, керувався ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», п. 8 ст. 19, п. 4 ст. 20 Закону України «Про державну прикордонну службу України», ст. 377-1 ЦПК України в редакцій, чинній до 14.12.2017 року включно, та виходив із обґрунтованості останнього, оскільки вважав доведеним, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами виконавчого провадження, доданими до вищезазначеного подання державного виконавця у цій справі, зокрема відповідь органу реєстрації від 01.09.2016 року на ім'я державного виконавця, що відомості про реєстрацію та зняття з реєстрації по Запорізькій області відносно ОСОБА_2 відсутні а.с.8), та наявними матеріалами цієї справи, не спростовується інформація ОСОБА_2 в її апеляційній скарзі про те, що вона ніколи не була зареєстрована та не проживала у АДРЕСА_1 (докази того, що останній взагалі є житлом у матеріалах цієї справи відсутні), а постійно з 1995 року та на час винесення виконавчого напису нотаріусом 27.10.2005 року про стягнення з неї на користь Банку вищезазначеної суми заборгованості та постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження 01.09.2016 року мешкає і зареєстрована у м. Дніпро, зокрема з 08.12.2016 року за адресою: АДРЕСА_2 (копія паспорта з відмітками про реєстрацію місця проживання а.с. 41 -42).

Матеріалами виконавчого провадження, доданими до вищезазначеного подання державного виконавця у цій справі, та наявними матеріалами цієї справи також не спростовується той факт, що ОСОБА_2 не було відомо про вищезазначений виконавчий напис нотаріуса про стягнення з неї заборгованості на користь Банку та відкриття вищезазначеного виконавчого провадження 01.09.2016 року за цим виконавчим написом до 08.11.2018 року, копію постанови про відкриття якого вона не отримувала.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

У матеріалах виконавчого провадження відсутні докази того, що державний виконавець надсилав будь-яку поштову кореспонденцію чи виклики ОСОБА_2 за іншою відомою йому адресою боржника, ніж та, що зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження, зокрема за місцезнаходженням квартири, яка належить останній на праві власності: АДРЕСА_3 (витяг з реєстру а.с. 7 додавався державним виконавцем до його подання у цій справі) чи місцем роботи (відповідь пенсійного органу про це теж додавалась державним виконавцем до його подання у цій справі а.с.10).

Знаючи про наявність у ОСОБА_2 у м. Дніпро нерухомого майна (а.с.7) та місця роботи (а.с.10), а, відповідно, доходу, державний виконавець не накладав арешт на них з метою звернення стягнення на останнє в рахунок погашення заборгованості перед Банком в порядку примусового виконання вищезазначеного напису нотаріуса станом на час звернення до суду із вищезазначеним поданням у жовтні 2016 року, тобто через місяць після відкриття вищезазначеного виконавчого провадження.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

В силу вимог ст. 377-1 ЦПК України в редакції, чинній до 14.12.2017 року, (аналог ст. 441 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року) тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання … рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Проте, підставою для застосування судом такого заходу, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є свідоме ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду або рішенням інших органів (у даному випадку, виконавчим написом нотаріуса) зобов'язань.

В судовій практиці Верховного суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України наголошується, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. З метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Однак, суд першої інстанції належної уваги на це не звернув та не з'ясував.

При вищевикладених обставинах, належні, допустимі докази у цій справі, які б свідчили про свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 належних до виконання за вищезазначеним виконавчим написом нотаріуса зобов'язань, відсутні.

За таких обставин, у суду першої інстанції станом на час постановлення оскаржуємої ухвали 20 жовтня 2016 року були відсутні правові підстави для застосування у цій справі тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_2, як боржника у вищезазначеному виконавчому провадженні.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, як особи, яка подала апеляційну скаргу у цій справі, ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції є такою, що постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на припущеннях, а тому підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нової постанови, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Прінь В.О., погодженого з в.о. начальника Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Висоцькою Л.С. про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспортного документа у цій справі слід відмовити.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз'яснити учасникам цієї справи, що відмова судом в обмеженні у праві виїзду боржника за кордон у цій справі не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця з таким самим поданням у подальшому окремо від цієї справи у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність тимчасового обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 12, 367-368, 371 - 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2016 року у цій справі скасувати.

У задоволенні подання старшого державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Прінь В.О., погодженого з в.о. начальника Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Висоцькою Л.С. про обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон України без вилучення паспортного документа у цій справі відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 21.12.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.