Постанова

Іменем України

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 127/2-1450/11

провадження № 61-11392св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за заявою ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити дії у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, поділ спадкового майна, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року у складі судді Ан О. В. та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Нікушина В. П., Оніщука В. В., Копаничук С. Г.,

ВСТАНОВИВ :

12 липня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити дії.

Заява мотивована тим, що 19 квітня 2016 року йому був виданий виконавчий лист № 2-1450/11 для виконання ухваленого 27 листопада 2013 року рішення Апеляційного суду Вінницької області у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру та поділ спадкового майна. 26 квітня 2016 року ОСОБА_4 виконавчий лист № 2-1450/11 було передано для примусового виконання до виконавчої служби. 04 травня 2016 року постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кушнір О. В. (далі - державний виконавець Кушнір О. В.) відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання, у зв'язку з пропуском строку, визначеного для пред'явлення виконавчого документа до виконання, та відсутності заходів для примусового виконання. Постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження він вважає незаконною, посилаючись на те, що тривале незвернення за видачею виконавчого листа було зумовлено переглядом рішення суду в касаційному порядку. Окрім цього, постанова була прийнята державним виконавцем без його відома.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня

2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року, у задоволенні заяви ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчих листів, виданих

19 квітня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі

№ 2-1450/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, поділ спадкового майна відмовлено, а вимоги про скасування постанови державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447 та зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду.

Судові рішення мотивовані тим, що заявником не надано жодних доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку на подачу виконавчого документа для його примусового виконання та на скасування постанови державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447. Заявником не було зазначено законних підстав для того, щоб суд зобов'язав державного виконавця прийняти виконавчі листи та відкрити виконавче провадження, у зв'язку з тим, що рішення суду щодо стягнення на його користь судових витрат виконане у повному обсязі, а щодо розподілу спадкового майна рішення суду дій зобов'язального характеру не містить.

05 грудня 2016 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, щосуди не в повній мірі дослідили обставини справи, у зв'язку з чим прийшли до помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення його заяви. Судами не враховано, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2016 року була задоволена аналогічна заява ОСОБА_4, а постанову головного державного виконавця від 04 травня 2016 року ВП №50984540 скасовано, зобов'язано ДВС прийняти до виконання виконавчий лист №2-1450/11 та відкрити виконавче провадження відносно співвідповідача ОСОБА_6

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2016 рокуу прийнятті касаційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від

18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від

11 листопада 2016 року в частині оскарження ухвал про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання, у справі за заявою ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчих листів до виконання та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, зобов'язання вчинити дії, у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, поділ спадкового майна відмовлено.

Касаційне провадження у справі за заявою ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії у цій же справі відкрито і витребувано справу.

Таким чином, касаційному перегляду підлягає касаційна скарга

ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від

18 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від

11 листопада 2016 року в частині залишення без розгляду його вимог про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії.

20 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Розподілено спадщину спадкодавця ОСОБА_8 шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності в ідеальних частках на:

- 1/9 частини квартири АДРЕСА_1;

- 1/6 частини квартири АДРЕСА_2

- 1/6 від суми вкладів на рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3;

91551-9900-26421 у Вінницькій філії відділення Ощадбанку України

№ 8672/074;

- 1/6 вкладу в сумі 10 000,00 грн з нарахованими відсотками та компенсацією на електронній ощадній книжці НОМЕР_4 в ПАТ КБ «Приватбанк»;

- 510 простих іменних акції ВАТ «Укртелеком»;

- 1/6 вкладу з нарахованими відсотками та компенсацією, що зберігаються у відділенні «Пироговське» Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» від 26 лютого 2008 року згідно договору SAMDN2704 на депозитному рахунку НОМЕР_5, у Вінницької філії ПАТ КБ «Приватбанк» від 11 червня

2009 року на пенсійному картковому рахунку НОМЕР_6;

- 1/6 частину автомобіля марки «DAEWOOLANOS», державний номер НОМЕР_1.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь

ОСОБА_4 понесені ним судові витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн, оплату витрат на проведення експертизи в розмірі 5 372,64 грн, оплату державного мита в розмірі 1 700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн, судового збору в розмірі

224,10 грн.

25 лютого 2016 року та 30 березня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про видачу виконавчих листів та отримав їх.

Постановою державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року

ВП № 50993447 відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання, у зв'язку з пропуском строку, визначеного для пред'явлення виконавчого документа до виконання, та відсутності заходів для примусового виконання.

13 травня 2016 року ОСОБА_4 подав до Вінницького міського суду Вінницької області скаргу на постанову державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447.

02 липня 2016 року ОСОБА_4 подав до суду заяву про залишення його скарги на постанову державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня

2016 року ВП № 50993447 без розгляду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2016 року заяву ОСОБА_4 про залишення без розгляду його скарги на постанову державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447 задоволено.

Скаргу ОСОБА_4 на постанову державного виконавця Кушнір О. В. від

04 травня 2016 року ВП № 50993447, про зобов'язання прийняти на виконання виконавчий лист та відкрити виконавче провадження, визнати строк для пред'явлення виконавчого листа не пропущеним залишено без розгляду.

Вказана ухвала сторонами не оскаржувалась.

12 липня 2016 року ОСОБА_4 вдруге звернувся до суду першої інстанції із заявою про поновлення пропущенного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, скасування постанови державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447, зобовязання вчинити дії.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня

2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчих листів, виданих 19 квітня 2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі № 2-1450/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру, поділ спадкового майна, відмовлено, а вимоги про скасування постанови державного виконавця Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447 та зобов'язання вчинити дії залишено без розгляду.

Відповідно до статті 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За правилами пункту 1 частини першої статті 385 ЦПК України 2004 року скарга може бути поданою до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

У частині другій вказаної статті зазначено, що пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, суд повинен керуватись загальними положенням процесуального закону щодо наслідків пропущення процесуальних строків, які визначені статтею 72 ЦПК України 2004 року, а саме: право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Вдруге із заявою про скасування постанови державного виконавця

Кушнір О. В. від 04 травня 2016 року ВП № 50993447 та зобов'язання вчинити дії ОСОБА_4 звернувся з пропуском строку, встановленого пунктом

1 частини першої статті 385 ЦПК України 2004 року, а клопотання про поновлення пропущеного ним строку оскарження вказаної постанови не подавав та не наводив поважних причин щодо поновлення цього строку.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку стосовно того, що вимоги ОСОБА_4 в частині скасування постанови державного виконавця від 04 травня 2016 року ВП №50993447 та зобовязання вчинити дії підлягають залишенню без розгляду.

Крім того, згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від

30 вересня 2016 року ОСОБА_5 23 вересня 2016 року сплатив борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій.

Судом першої інстанції також було правильно зазначено, що рішення суду апеляційної інстанції від 27 листопада 2013 року в частині стягнення коштів з відповідачів на користь позивача виконано в повному обсязі, а подальше виконання рішення суду не потребує примусових дій державного виконавця, оскільки на підставі цього рішення він може отримати свідоцтво про право на спадщину, зареєструвати за собою право власності на визначену судом частину спадкового майна та порушуватити перед відповідачами питання про отримання спадкового майна в натурі чи отримання компенсації частки спадкового майна в разі неможливості спільного користування ним.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій в частині залишення без розгляду вимог ОСОБА_4 І про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії правильно визначилися з характером правовідносин, застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а тому відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 листопада 2016 року в частині залишення без розгляду вимог ОСОБА_4 про скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С.П. Штелик