Справа №2114/3110/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року, Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

секретар Щербань А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні заяву представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі №2114/3110/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати виконавчий лист №2114/3110/12, виданий 04 жовтня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заяви зазначив, що 04 жовтня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист №2114/3110/12 про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ "Марфін Банк" заборгованості по тілу кредиту в сумі 28825,07 доларів США, що еквівалентно 230251,78 грн., заборгованість по відсоткам в сумі 1063,43 доларів США, що еквівалентно 8494,57 грн., заборгованості по пені в сумі 8992,10 грн., а також судові витрати 2477,68 грн. Вказаний виконавчий документ неодноразово пред'являвся стягувачем до відповідного органу державної виконавчої служби. Вказує, що станом на грудень 2015 року ним, визначену судом до стягнення суму погашено, однак, не зважаючи на вказане, банк продовжує звертати виконавчий лист до примусового виконання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02 листиопада 2016 року заяву прийнято до провадження та призначено судовий розгляд.

21 листопада 2016 року представником ПАТ "Марфін Банк" подано до суду заперечення на заяву, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні заяви.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18 вересня 2017 року справу прийнято до провадження судді Хайдарової І.О. та призначено судовий розгляд.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14 червня 2018 року витребувано у ПАТ «МТБ Банк» протокол № 692-КР від 27.02.2014р. або витяг з нього в частині, що стосується списання заборгованості за кредитним договором №01389/RX від 06.08.2008р., укладеного з ОСОБА_2.

Сторони в судове засідання не з'явились, представник заявника та представник банку надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідив матеріали заяви та матеріали цивільної справи №2114/3110/12, приходить до наступного.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 22 травня 2012 року задоволено частково позов ПАТ "Марфін Банк" та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованість по тілу кредиту в сумі 230251,78 грн., заборгованість по сплаті відсотків в сумі 8494,57 грн. та заборгованість по пені в сумі 8992,10 грн.; та судовий збір в сумі 2477,68 грн.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2012 року заочне рішення змінено в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку заборгованості по тілу кредиту та заборгованості по відсоткам, вказавши суму заборговангості по тілу кредиту 29888,50 доларів США, що в еквіваленті становить 230251,78 грн., та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 1063,43 доларів США, що в еквіваленті становить 8494,57 грн; в іншій частині залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20 вересня 2012 року виправлено описку в мотивувальній та резолютивній частинах рішення, зазначивши правильним суму заборгованості по тілу кредиту 28825,07 доларів США.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року роз'яснено рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2012 року та зазначено, що сума заборгованості за кредитним договором №01389/RX від 06 серпня 2008 року підлягає солідарному стягненню із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку із зазначенням іноземного еквіваленту по тілу кредиту в сумі 29888,50 доларів США та заборгованості по сплаті відсотків в сумі 1063,43 доларів США або в національній валюті (гривня) за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 року ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 28 січня 2016 року скасувано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 05 липня 2016 року у задоволенні заяви ПАТ "Марфін Банк" про роз'яснення рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 липня 2012 року відмовлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 здійснювалось погашення заборгованості за рішенням суду у національній грошовій одиниці України в гривнях, та на загальну суму 110216,13 грн., що підтверджено заявами на переказ готівки №60-170015/1 від 28.01.2015 р., квитанцією №63-27001А/1 від 10.08.2015 р., квитанцією №22-27001S/1 від 28.09.2015 р., квитанцією №75-270013/1 від 03.11.2015 р., квитанцією №96-27001U/1 від 30.11.2015 р., квитанцією №98-27001S/1 від 28.12.2015 р.

Згідно довідки ПАТ "МТБ Банк" №74/06 від 15.08.2018 року, станом на 15.08.2018 року заборгованість ОСОБА_2 становить 14664,54 доларів США, 8991,36 грн.

Згідно зі ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК. Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема:

- видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню);

- коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню;

- видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа;

- помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване;

- видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката;

- пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов'язку повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За частиною першою статті 6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 зазначеного Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов'язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов'язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов'язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 53 Закону № 606-XIV.

Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, Комсомольський районний суд м. Херсона визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов'язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті Україниза офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням.

У статті 53 Закону № 606-XIVзакріплено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті.

У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена урезолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи заявника щодо підстав визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зводяться до того, що ним було погашено заборгованість у національній валюті України гривні, а стягувач продовжує звертати виконавчий документ для примусового виконання спростовано в ході розгляду заяви матеріалами справи, суд приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки заявником не доведено наявність обставин для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню визначених ст. 432 ЦПК України.

Керуючись ст. 432 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі №2114/3110/12 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

СуддяОСОБА_4