Справа №443/1246/17
Провадження №2/443/351/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2018 року м. Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Коліщук З.М.,

з участю секретаря судового засідання Шальвіри І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської об'єднаної територіальної громади про визнання прав забудовника в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1, звернувся в суд з позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним права та обов'язки забудовника житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з правом введення житлового будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності вказаного будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його матір - ОСОБА_3. На день своєї смерті остання являлася забудовником житлового будинку, що по АДРЕСА_1 Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На випадок своєї смерті покійна склала заповіт, відповідно до якого належне майно заповіла йому. Відтак, він як єдиний спадкоємець за заповітом, що виявив бажання отримати свідоцтво про право на спадщину, звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте отримав відмову у видачі такого, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (незавершений будівництвом), що по АДРЕСА_1 не зареєстровано в Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, що належав померлій і є спадковим майном. Вказана відмова позбавляє його можливості належним чином реалізувати волю спадкодавця та свої спадкові права, а тому змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Ходорівської об'єднаної територіальної громади - Коцовський О.Т, подав заяву, в якій просить розглянути дану справу за відсутності представника територіальної, оскільки вони не заперечують проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, за правилом ч.1 ст.13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_2, в селі Загірочко Жидачівського району Львівської області, у віці 80 років, померла ОСОБА_3, про що 16 березня 2015 року складено відповідний актовий запис №8 та Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 06 жовтня 2016 року повторно видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 /арк. справи 10/.

Спадщина відкрилася в цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із плану земельної ділянки від 20 листопада 1968 року(копія якого наявна в матеріалах справи), встановлено в натурі межі для земельної ділянки, виділеної ОСОБА_5 (чоловік спадкодавця, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3), на підставі рішення виконкому Жидачівської районної ради №412 від 12 листопада 1968 року для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель. Площа земельної ділянки становить 930 кв.м. Земельна ділянка знаходиться в АДРЕСА_1 Відповідно до долученої до матеріалів справи копії дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво від 07 січня 1969 року, встановлено, що ОСОБА_5 дозволено закладку фундаментів індивідуального будинку згідно з планом земельної ділянки по АДРЕСА_1 Проте, судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відтак ОСОБА_3 вказане майно після смерті чоловіка успадкувала, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, хоча юридично своїх прав не оформляла /арк. справи 8, 11, 27-29/.

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331 ЦК України, ч.1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на не майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст. 331 ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна).

Крім того, в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз'яснення наступного змісту: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним.

В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі №6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Як роз'яснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, успадковане ОСОБА_3 право ОСОБА_5 на забудову індивідуального будівництва, згідно з планом земельної ділянки по АДРЕСА_1 ввійшло до складу спадщини останньої.

Згідно з довідки №2409 виданої Стрийським міжрайонним бюро технічної інвентаризації від 19 жовтня 2017 року, індивідуальний житловий будинок АДРЕСА_1 незавершений будівництвом - 55% готовності, інвентаризаційна вартість - 238288 грн. /арк. справи 6/.

З наявної в матеріалах справи копії заповіту від 30 квітня 2010 року, вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все належне їй майно заповіла ОСОБА_1. Судом встановлено, що на день смерті заповідача заповіт не змінений та не скасований /арк. справи 7/.

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

З долучених до матеріалів справи копій документів вбачається, що позивач по справі - ОСОБА_1 є сином спадкодавця і відповідно особою на чию користь складено заповіт / арк. справи 4-5, 7, 9/.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, з постанови завідувача Жидачівською державною нотаріальною конторою №930/02-31 від 04 листопада 2016 року, встановлено факт звернення позивача із заявою про прийняття спадщини та факт відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 на спадкове майно, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (незавершений будівництвом), що по АДРЕСА_1 не зареєстровано в Стрийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, що належав померлій і є спадковим майном/арк. справи 9/.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Обставин, які б вказували, що спадкодавець ОСОБА_3, при житті набула, або володіла спірним новоствореним майном неправомірно, в суді не встановлено.

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, права та обов'язки забудовника житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, з правом введення житлового будинку в експлуатацію та реєстрацію права власності вказаного будинку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 паспорт серії НОМЕР_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: Ходорівська об'єднана територіальна громада, місцезнаходження: 81750, Львівська область, Жидачівський район, м. Ходорів, вул. Грушевського, 38, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26269449.

Суддя З.М. Коліщук