Провадження №2/359/283/2018
Справа №359/4140/17
РІШЕННЯ
Іменем України

06 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виконавчого комітету Бориспільської міської ради, треті особи служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України Комісія з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних сил України про визнання незаконними дій та рішень, їх скасування, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що порушено його право на забезпечення жилим приміщенням для постійного проживання, шляхом прийняття житловою комісією військової частини НОМЕР_1 рішення про зняття його з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, оформленого протоколом засідання житлової комісії №6 від 28.04.2017 року, у зв`язку із чим конституційні права і охоронювані законом інтереси Позивача потребують судового захисту. На підтвердження таким обставинам позивач зазначив, що 30.07.1994 року його зараховано на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №262 від 17.06.2009 року позивач був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту та вийшов на пенсію вислугою років в Збройних сил України. З 30.07.1994 року позивач перебуває на квартирному обліку та користується правом першочергового отримання житла з 30.07.1994 року та його порядковий номер в черзі на отримання житла в загальному списку - 35, у списку першочерговиків 5. 30.01.2017 року на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 погоджено надання постійної житлової площі Позивачу, згідно списку загальної черги квартобліку на склад сім`ї 4 особи окрему 3 кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 Натомість, замість вчинення необхідних подальших дій, спрямованих на забезпечення Позивача визначеним йому житлом, житловою комісією Військової частини НОМЕР_1 28.04.2017 року прийнято рішення про зняття його з квартирного обліку як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартобліку після звільнення у запас за закінченням строку контракту, виключити зі списків загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, та зі списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла. Проте, як наголошує у своєму позові ОСОБА_1 , що в оскаржуваному протоколі не зазначено жодної конкретної обставини, яка слугувала б підставою для виключення позивача з обліку, осіб які потребують поліпшення житлових умов, які б були передбачені п. 13 наказу Міністра оборони України від 12 грудня 1992 року за № 220 (діючому на момент взяття позивача на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов та згідно з положеннями якого позивача і має бути забезпечено постійним житлом). Оскільки, право позивача бути забезпеченим житлом грубо порушено, шляхом прийняття рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 про зняття його з квартирного обліку як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартобліку, тому воно підлягає судовому захисту, шляхом відновлення правового становища, яке існувало до порушення шляхом: визнання дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов серед військовослужбовців Бориспільського гарнізону незаконними; визнання протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2017 року №6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 в Бориспільському гарнізоні незаконним; скасування протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2017 року №6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 в Бориспільському гарнізоні; зобов`язання житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців Бориспільського гарнізону за номером 35 - в загальному списку черги на отримання житла та за номером 5 - в списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла; зобов`язання житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати до Київського квартирно-експлуатаційного управління список розподілу житлової комісії на ОСОБА_1 щодо надання йому та членам його сім`ї квартири за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання; зобов`язання Київське квартирно-експлуатаційне управління передати начальнику Бориспільського гарнізону - командиру військової частини НОМЕР_1 для затвердження список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання начальника Бориспільського гарнізону - командира військової частини НОМЕР_1 затвердити список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання начальника Бориспільського гарнізону - командира військової частини НОМЕР_1 передати список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 з необхідними документами до виконавчого комітету Бориспільської міської ради для оформлення ордеру на вселення.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та просив суд їх задовольнити, з підстав, що були заявлені в позові.

Представник відповідача, військової частини НОМЕР_1 та представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, під час судового розгляду проти заявленого позивачем позову заперечували у повному обсязі, та просили суд відмовити у задоволенні його вимог зважаючи на те, що позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту. Так як військовослужбовці залишаються на квартирному обліку лише у разі звільнення з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, - позовні вимоги ОСОБА_1 вважають необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представник відповідача, Київського квартирно-експлуатаційного управління, проти поданого позивачем позову заперечував повністю пояснивши суду та надавши у своєму письмовому відзиві на позов аргументи на спростування обставин, які містяться в позові, а саме те, що позивач був звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

В судовому засіданні відповідач, ОСОБА_2 , та його представник, який одночасно є представником ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечували проти позову з тих підстав, що позивач звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , а тому вважали, що з цих підстав позов є безпідставним та не може бути задоволений.

Представник виконавчого комітету Бориспільської міської ради подав до суду відзив на позов, доводи якого підтримав під час судового розгляду та заперечував проти позову на підставах, що були викладені представником військової частини НОМЕР_1 та представником ОСОБА_2 .

В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, служби у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради, повторно не з`явився, його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб їх представників, дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішень житлової комісії військових частин ОСОБА_1 , у складі сім`ї із чотирьох осіб, був зарахований на квартирний облік у військовій частині НОМЕР_1 як особа, що потребує поліпшення своїх житлових умов і користується правом першочергового отримання житла, що підтверджується фактичними даними, які містяться у Виписці із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 30 липня 1994 року за №18 та Виписці із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 24 листопада 1998 року за №18.

На підставі наказу командувача Повітряних сил Збройних сил України по особовому складу від 17 червня 2009 року №262, капітана ОСОБА_1 , начальника зв`язку і радіотехнічного забезпечення старшого повітряного радиста транспортної авіаційної ескадрильї «Блакитна стежа» 15 авіаційної бригади транспортної авіації звільнено з військової служби у запас за п.«а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Враховуючи те, що на підставі наказу командувача Повітряних сил Збройних сил України по особовому складу від 17 червня 2009 року №262, ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за п.«а» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту), житлова комісія військової частини НОМЕР_1 прийняла рішення про зняття з квартирного обліку капітана запасу ОСОБА_1 як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартирному обліку після звільнення у запас за закінченням строку контракту, виключивши зі списків загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та зі списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла, що підтверджується даними, які містяться у Витязі із протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року №6.

Проте, посилання позивача на порушення його права на забезпечення жилим приміщенням, в результаті прийняття оскаржуваного рішення житловою комісією військової частини НОМЕР_1 суд вважає безпідставним та таким, що не ґрунтується на актах законодавства України, що регулюють правовідносини щодо забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, що випливає з наступних обставин.

Так, відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, що діяв на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби) передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року №1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.

Відповідно до п.29 вказаного Порядку (в редакції, що діяв на час звільнення ОСОБА_1 з військової служби), військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Дія ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Як встановлено судом під час розгляду справи, ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку дії контракту, в результаті чого останній втрачає право залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , оскільки підставою для звільнення в запас було закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

В той час, п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до абз.1 п.3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 6 жовтня 2006 року №577, військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.

Згідно ж з п.3.12 цієї ж Інструкції, військовослужбовці знімаються з обліку в цьому населеному пункті в разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, наведені вище норми Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями та Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень не містить вичерпних підстав для зняття військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, оскільки передбачає можливість зняття особи з обліку й в інших передбачених законодавством випадках.

Таким чином, відповідно до системного правового аналізу наведених вище норм актів законодавства України, що регулюють порядок забезпечення військовослужбовців житловими приміщення, іншим випадком для зняття з обліку військовослужбовця є саме той, який міститься в п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року за № 1081 та абз.1 п.3.10 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 6 жовтня 2006 року №577, приписи яких не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його звільнення у запас у зв`язку за закінченням строку дії контракту та наявністю в нього лише 18 років календарної вислуги, а тому суд вважає, що житловою комісією військової частини НОМЕР_1 було обґрунтовано та з дотриманням вимог наведених вище норм актів законодавства України прийнято 28 квітня 2017 року рішення про зняття з квартирного обліку капітана запасу ОСОБА_1 як такого, що втратив відповідне право перебувати на квартирному обліку у військовій частині НОМЕР_1 .

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_6 пояснив, що працює секретарем житлової комісії в/ч НОМЕР_4 . На квартирному обліку деякий час перебував ОСОБА_1 . Після того, як приїхала перевірка, були перевірені квартирні справи осіб, які перебувають на обліку і було встановлено, що ОСОБА_1 був звільнений за закінченням контракту, що не дає йому права на отримання житла на пільгових умовах, а тому він був знятий з квартирного обліку.

Проте, судом критично оцінюються вказані показання свідка, оскільки будь-яких суттєвих обставин щодо предмета доказування ним не було повідомлено.

Наведене вище правове обґрунтування, знайшло своє втілення у висновках, викладених в Постанові Верховного Суду від 6 червня 2018 року у справі №752/5881/15-ц, які застосовані саме до правовідносин про зняття з обліку особи, звільненої із військової служби, у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, підстави для звільнення якої не пов`язані з віком, станом здоров`я чи у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів та неможливістю проходити військову службу, що є наслідком втрати такою особою права на отримання житла при військовій частині не залежно від черги, до якої був зарахований військовослужбовець, тобто аналогічно тим правовідносинам, що виникли в межах розгляду даної справи, які мають тотожний предмет та підстави позову.

На підставі ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на ту обставину, що до правовідносин щодо зняття його з обліку військовослужбовців, що потребують поліпшення житлових умов застосовується Наказ Міністра оброни України від 23 грудня 1992 року №220, який діяв на час зарахування позивача в 1994 році на облік як військовослужбовця, що потребував поліпшення житлових умов, оскільки суд відповідно до приписів ст.10 ЦПК України застосовує до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, який діє на час їх виникнення. Так як на час звільнення 17 червня 2009 року позивача з військової служби діяла Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 6 жовтня 2006 року № 577, суд застосовує до спірних правовідносин нормативно-правовий акт, який діяв саме на час звільнення позивача з військової служби.

З цих же підстав не може бути застосований до правовідносин щодо порядку надання та погодження житлової площі в постійне користування позивача нормативно правовий акт - Наказ Міністра оброни України від 23 грудня 1992 року №220, який на час вчинення таких дій та прийняття рішення державними органами та посадовими особами Збройних сил України, втратив свою дію та є нечинним, а на час звернення позивача до суду органи, що погоджують надання житлової площі особі, діяли відповідно до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737, положення якої передбачають абсолютно іншу структуру, ніж та яка існувала за час дії Наказу Міністра оброни України від 23 грудня 1992 року №220. Крім того, на час ухвалення судового рішення набув чинності Наказ Міністерства оборони України «Про затвердження інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31 липня 2018 року №380.

Таким чином, з наведених вище обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов серед військовослужбовців Бориспільського гарнізону незаконними; про визнання протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2017 року №6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 в Бориспільському гарнізоні незаконним; про скасування протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2017 року №6 в частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 в Бориспільському гарнізоні; про зобов`язання житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців Бориспільського гарнізону за номером 35 - в загальному списку черги на отримання житла та за номером 5 - в списку осіб, які мають право на першочергове отримання житла є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеним вище нормам актів законодавства України та правовому висновку, який викладений в Постанові Верховного суду від 6 червня 2018 року у справі № 752/5881/15-ц щодо застосування цих норм права до спірних правовідносин, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Крім того, суд вважає, що вимоги заявлені позивачем про визнання протоколу засідання житлової комісії незаконним та його скасування є необґрунтовані, оскільки сам по собі протокол не є правовим актом індивідуальної дії, а тому не може бути предметом оскарження.

В той час, відповідно до п.4.4. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 (яка діяла на час звернення позивача до суду), жилими приміщеннями, військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання за рішенням КЕВ (квартирно-експлуатаційного відділу) району, погодженим з гарнізонною житловою комісією. Список розподілу жилої площі для постійного проживання розробляється КЕВ (КЕЧ) району відповідно до загальної та пільгових черг гарнізону. Після прийняття рішення гарнізонною житловою комісією щодо розподілу житла для постійного проживання Список розподілу постійного житла направляється КЕВ (КЕЧ) району разом з копією завіреного у встановленому порядку відповідного протоколу засідання гарнізонної житлової комісії до Служби правопорядку для перевірки. Після проведення перевірки та за відсутності зауважень Служби правопорядку Список розподілу постійного житла затверджується начальником гарнізону. Після затвердження (погодження) Список розподілу постійного житла разом з першими примірниками облікових справ подається керівником КЕВ (КЕЧ) району на перевірку до ГКЕУ ЗС України. У разі непогодження ГКЕУ ЗС України пропозицій про надання військовослужбовцю постійного жилого приміщення начальник КЕВ (КЕЧ) району після отримання письмового повідомлення про відмову від ГКЕУ ЗС України повинен переглянути пропозиції та надати іншу кандидатуру для затвердження її у встановленому порядку або письмове обґрунтування попереднього рішення. Після перевірки ГКЕУ ЗС України Список розподілу постійного житла розглядається Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України. Список розподілу постійного жилого приміщення в гарнізоні міста Києва перед розглядом Комісією з контролю за розподілом жилого приміщення в гарнізонах ЗС України перевіряється юридичною службою МО України на відповідність вимогам законодавства. Рішення (пропозиції) Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України є остаточними для розгляду керівником квартирно-експлуатаційного органу, головою гарнізонної житлової комісії та начальником гарнізону. Список розподілу постійного житла, погоджений Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України, повертається ГКЕУ ЗС України разом із завіреною копією протоколу засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України до гарнізону.

Крім цього, як передбачено п.4.5. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, КЕВ (КЕЧ) району подає затверджений начальником гарнізону витяг зі Списку розподілу постійного житла у гарнізоні, погоджений протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України, разом з документами, що знаходяться в облікових справах, до виконавчого органу сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад або районної державної адміністрації для видачі ордера, а в закритому військовому містечку КЕВ (КЕЧ) району видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

За таких обставин, в особи, звільненої із військової служби виникає суб`єктивне право на одержання конкретно визначеного квартирно-експлуатаційним управлінням житлового приміщення лише за умови, якщо список розподілу житлової площі для постійного проживання буде погоджено службами та посадовими особами Збройних сил України, перелік яких визначено п.4.4. Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

В той час, суд вважає, що наявність рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про погодження надання постійної житлової площі майору запасу ОСОБА_1 , згідно списку загальної черги квартобліку на склад сім`ї 4 особи окрему 3 кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності вчинених усіх інших юридичних дій, передбачених п.4.4 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, не надає позивачу жодного права вимагати передання йому саме цього жилого приміщення, яке не було погоджене в установленому порядку.

Враховуючи те, що на час ухвалення судового рішення набув чинності Наказ Міністерства оборони України «Про затвердження інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31 липня 2018 року №380, ним передбачено змінений порядок погодження та забезпечення осіб жилими приміщення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що право ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 не порушене, оскільки таке право відповідно до вимог актів законодавства України не виникло, а тому погодження надання цієї квартири ОСОБА_2 у складі сім`ї не призводить до порушення будь-якого права чи охоронюваного законом інтересу у позивача.

Окремо суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 є колишнім військовослужбовцем, звільненого в запас за станом здоров`я з 28 вересня 2001 року, який перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов в загальній черзі з 30 березня 1994 року, та перебуває в черзі по переду позивача, у зв`язку з чим Збройними силами України він був забезпечений житлом - квартирою АДРЕСА_2 , у порядку, передбаченому законодавством України.

Не підлягають задоволенню і вимоги про зобов`язання житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати до Київського квартирно-експлуатаційного управління список розподілу житлової комісії на ОСОБА_1 щодо надання йому та членам його сім`ї квартири за адресою: АДРЕСА_1 для постійного проживання; зобов`язання Київське квартирно-експлуатаційне управління передати начальнику Бориспільського гарнізону - командиру військової частини НОМЕР_1 для затвердження список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання начальника Бориспільського гарнізону - командира військової частини НОМЕР_1 затвердити список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання начальника Бориспільського гарнізону - командира військової частини НОМЕР_1 передати список розподілу житлової площі на ОСОБА_1 щодо надання для постійного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_1 з необхідними документами до виконавчого комітету Бориспільської міської ради для оформлення ордеру на вселення, з наступних підстав.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положення ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в один із спосіб, який передбачений ч.2 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач просить суд захистити його право, яке не було порушено, невизнано чи оспорено Київським квартино-експлуатаційним управлінням та начальником Бориспільського гарнізону, оскільки правовідносини з приводу яких заявлені позивачем вимоги на захист такого права, не були предметом розгляду цих органів Збройних сил України, які не надавали оцінки обставинам, які містяться в цих вимогах, та ними не приймалися жодні рішення, не вчинялися дії чи бездіяльність, які позивачем не оспорюються, а тому такі вимоги і не можуть бути задоволені.

Крім того, суд не має права перебирати на себе повноваження органів державної влади і місцевого самоврядування у правовідносинах щодо забезпечення військовослужбовців службовим житлом, а судове рішення не може підмінити документи, на підставі яких виникає право користування службовим житлом.

Наведені правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 289/1229/16-ц, які в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України обов`язково повинні бути враховані судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин

Таким чином, суд не має повноважень на втручання в дискреційні повноваження Київського квартирно-експлуатаційного управління та начальника Бориспільського гарнізону, а може надавати лише оцінку правомірності та легітимності їх рішенням, діям чи бездіяльності, а не зобов`язувати їх приймати конкретне рішення чи вчиняти конкретні дії, оскільки в такому випаду суд підміняє собою органи Збройних сил України, що суперечить конституційному принципу поділу влади на законодавчу, виконавчу і судову, і приймає по суті те рішення, вирішення якого відноситься до компетенції цих органів.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підстави для відшкодування понесених ОСОБА_1 судових витрат, відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.15, ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України, ч.1, ч.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання дій житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та квартирного обліку незаконними; скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 передати до Київського квартирно-експлуатаційного управління списку розподілу житлової площі; зобов`язання начальника Київського квартирно-експлуатаційного управління погодити рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ; зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління передати список розподілу житлової площі по військовій частині НОМЕР_1 до Бориспільського гарнізону; зобов`язання начальника Бориспільського гарнізону затвердити список розподілу житлової площі по військовій частині НОМЕР_1 ; зобов`язання Київського квартирно-експлуатаційного управління та начальника Бориспільського гарнізону передати затверджений список розподілу житлової площі до виконавчого комітету Бориспільської міської ради для затвердження та отримання ордеру на вселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17.12.2018 року.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський