Справа № 305/1794/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.,

суддів: Кожух О.А., Собослой Г.Г.,

секретарі - Чучка Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», на рішення Рахівського районного суду від 07 лютого 2018 року ( Головуючий - Тулик І.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на автомобіль та зняття з арешту, посилаючись на те, що йому, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2, який він придбав у відповідача ОСОБА_2 за 100000 гривень на підставі договору купівлі-продажу від 23.09.2008 року, засвідченого розпискою останнього та довіреністю від 23 липня 2008 року, нотаріально посвідченою. У зв'язку з перебуванням вказаного автомобіля на обліку в Рахівському ВРЕВ УДАІ УМВС України в Закарпатській області, і неможливістю у той момент зняття з обліку домовилися, що проведуть вказану дію пізніше, попередньо уклавши письмовий договір купівлі-продажу. З того часу він постійно володіє та користується даним автомобілем і зберігає по місцю свого проживання у АДРЕСА_1, щорічно укладає договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Нещодавно дізнався про факт знаходження спірного автомобіля в арешті по причині наявності у відповідача боргових зобов'язань. В результаті цього державним виконавцем Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Гудемюком І.П. постановою ВП №50574570 від 10 квітня 2017 року було накладено арешт на спірний автомобіль, який фактично уже ряд років відповідачу не належить. В рамках цього виконавчого провадження, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №ML802/010/2007 від 27.09.2007 р. та Кредитним договором ML 802/018/2008 від 10.04.2008 року, згідно рішення Рахівського районного суду Закарпатської області №305/1891/13-ц від 16 вересня 2014 року. Зважаючи на ці події та відомості він розуміє, що ОСОБА_2 свої зобов'язання не погасив, і в будь-який момент на дорозі в нього можуть вилучити автомобіль, який він зможе повернути лише після сплати замість ОСОБА_2 його боргу, при тому, що арешт накладений набагато пізніше після його фактичної купівлі ним. Оскільки він вже давно викупив усі права на вказаний автомобіль, заплатив за нього чималу суму грошових коштів, проте належним чином розпорядитись ним не можу, та ще й може в будь який момент втратити навіть право користування ним, у зв'язку з відкритим виконавчим провадженням, змушений звернутись до суду для захисту своїх законних прав з вимогою про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з нього. Виходячи з того, що він є добросовісним набувачем вищевказаного автомобіля на підставі правочину, правомірно відкрито користується ним протягом тривалого часу, то вважає, що має право на визнання за собою права власності.У зв'язку з чим просив визнати за ним, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_3, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на автомобіль марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2, зняти арешт на автомобіль марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2, накладений постановою старшого державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області «Про арешт майна боржника» від 10 квітня 2017 року ВП №50574570.

Рішенням Рахівського районного суду від 07 лютого 2018 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_3, мешканцем АДРЕСА_1 право власності на автомобіль марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2.

Знято арешт на автомобіль марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2, накладений постановою старшого державного виконавця Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області «Про арешт майна боржника» від 10 квітня 2017 року ВП №50574570.

Судові витрати в сумі 1608,54 гривень залишено за позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» подало апеляційну скаргу на рішення, яким просило скасувати рішення суду, та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у 2008 році у відповідача ОСОБА_2 придбав автомобіль марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2 за 100000 грн., про що між ними 23 вересня 2008 року був укладений в письмовій формі договір купівлі - продажу цього автомобіля (а.с.6, 7).

Даний транспортний засіб зареєстровано на ім'я ОСОБА_2, перереєстрацію транспортного засобу після придбання позивач не здійснював.

У відповідності з домовленістю сторін кошти в сумі 100000 гривень за проданий позивачу та куплений ним автомобіль ОСОБА_2 (продавець) отримав у повному обсязі, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.15).

При цьому, ще до відчуження, позивач користувався даним автомобілем на підставі довіреності від 23.07.2008 року виданої ОСОБА_2 (а.с.19).

Також з матеріалами справи вбачається, що постановою державного виконавця від 10.04.2017 року по виконавчому провадженню ВП №50574570 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_2 де стягувачем є ТзОВ «ОТП Факторинг Україна» (а.с.16).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є власником автомобіля на підставі чинного договору, а накладений арешт створює перешкоди у користуванні та розпоряджанні майном.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на нормах матеріального права.

При цьому підлягають відхиленню доводи апеляційної скарги про те, що відсутність реєстрації автомобіля уповноваженим органом за позивачем не свідчить про набуття ним прав власності, оскільки такі не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Так, в даному випадку, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ще до накладення арешту було укладено договір купівлі-продажу автомобіля. Такий договір укладено у встановленій законодавством формі (проста письмова форма) і умови договору обома сторонами виконані, кошти сплачено, автомобіль передано, а відтак право власності у покупця виникло з моменту передачі йому речі в силу приписів ч.2 ст. 334 ЦК України. Сама по собі відсутність реєстрації не впливає на факт набуття позивачем права власності на автомобіль, оскільки законодавець не пов'язує момент набуття прав власності на автомобіль з його реєстрацією в уповноваженому органі. Така реєстрація є лише підтвердженням вже набутого права. Також відсутність реєстрації не свідчить про нікчемність договору купівлі-продажу, а відтак такий є чинним в силу приписів ст.204 ЦК України, та створює для його сторін відповідні правові наслідки.

Посилання апелянта на постанову ВСУ від 16.12.2015 року є недоречним, оскільки в тому випадку позивач ставив питання про визнання за ним права власності на автомобіль виключно на підставі довіреності. В даному ж випадку, право власності у ОСОБА_1 виникло на підставі належним чином укладеного договору купівлі-продажу від 23.09.2008 року. Тобто наявні різні фактичні обставини, а тому вказана вище правова позиція не може бути застосована.

Помилковим є і твердження апелянта щодо неповної сплати судового збору.

Зокрема, згідно ст. 80 ЦПК України (в редакції чинній на момент пред'явлення позову) у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається його вартістю. Тобто правове значення має дійсна ринкова вартість автомобіля, а не сума вказана в договорі купівлі-продажу. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу ринкова вартість автомобіля марки «MITSUBIHI GRANDIS 2.4», 2005 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний № НОМЕР_2 на момент пред'явлення позову становила 96854,25 грн. Тобто позивачем абсолютно правильно сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 968,54 грн. (1% від вартості автомобіля) та 640 грн. судового збору за вимогу немайнового характеру.

Щодо посилання апелянта на незалучення його до участі у справи, то на думку колегії суддів це не призвело до неправильного вирішення справи по суті, а відтак таке порушення судом норм процесуального права не може бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

За таких обставин, відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України,колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 07 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.09. 2018 року.

Головуючий:

Судді: