Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 332/321/18 Головуючий у 1-й інстанції: Андрюшина Л.А.
провадження № 22-ц/778/2267/18 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

П О С Т А Н О В А
13 вересня 2018 року м. Запоріжжя
Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Воробйової І.А.
розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, але відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, тому станом на 27.12.2017 року має заборгованість у загальному розмірі 24 705,90 грн., яка складається з наступного: 6 691,77 грн. тіло кредиту, 9 376,75 грн. - проценти за користування кредитом, 6 984,72 грн. - пеня, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована складова), 1 152,66 грн. (процентна складова). Вказану заборгованість разом із судовими витратами банк просив стягнути з відповідача на свою користь.
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитним договором б/н від 13.05.2011 року у загальній сумі 23 053,24 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 691,77 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 376,75 грн., пені у розмірі 6 984,72 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 1 644,13 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв»зку з неповним з»ясуванням обставин справи в частині розміру кредитного ліміту, незаконного збільшення процентної ставки без її належного інформування, а також у зв»язку з неперевіркою судом розміру заборгованості, який вважала зробленим банком з помилками та неправомірним нарахуванням збільшеної процентної ставки. На підставі цього просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням ст. 369 цього Кодексу.

ОСОБА_3 із ст. 7 п. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_3 із ст. 274 ч. 1, п.1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Даний спір підлягає під вказане визначення наведеної норми закону.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг ОСОБА_2 від 13.05.2011р., остання надала згоду на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Зі змісту цієї заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, просила оформити на своє імя карту та надати їй кредитні кошти з базовою процентною ставкою 3% на залишок заборгованості, та зазначила, що згодна з тим, що ця заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, позичальник ОСОБА_2 в цій заяві зазначила, що вона ознайомлена і згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді (а.с. 10, 11).

Отже, 13.05.2011 року між сторонами в письмовій формі був укладений договір, який складається з Анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку та самих Умов і правил надання банківських послуг. Відповідач ОСОБА_2 висловила свою згоду на укладання договору саме в такій формі та зазначила, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому виді.

Таким чином, на підставі наданих письмових доказів судом встановлено, що між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого сторонами були прийняті на себе взаємні права та обовязки. Разом з тим, факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не оспорюється.

Банком було надано розрахунок заборгованості, яка утворилась за кредитним договором, укладеним з відповідачем ОСОБА_2, станом на 27.12.2017р. у розмірі 24 705,90 грн., з яких: 6 691,77 грн. тіло кредиту, 9 376,75 грн. - нараховані відсотки, 6 984

грн. 72 коп. - нарахована пеня, 1 652,66 грн. штрафи (а.с. 6-9).

На підставі цього судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконала взяті на себе зобовязання, внаслідок чого має заборгованість, розмір якої суд в частині тіла кредиту, відсотків та пені визнав правильним, стягнувши з відповідача на користь банку 23 053.24 грн. Відмовляючи в задоволення позову в частині штрафів, суд визнав це подвійною відповідальністю, оскільки за це саме порушення, тобто затримку у здійсненні платежів, вже нарахована пеня.

Банком рішення суду в частині відмови у стягненні штрафів не оскаржено.

Відповідач не погоджується з висновками суду щодо розміру стягнутої заборгованості, який вважає неперевіреним судом належним чином, попри її заперечення проти позову в цій частині. Наводить допущені в розрахунках арифметичні помилки в бік збільшення заборгованості та надає обґрунтування незаконності нарахування збільшеної відсоткової ставки, про що її попередньо банком не повідомлено, а тому здійснено незаконне нарахування за цією збільшеною ставкою розміру стягнутих процентів.

Банк скористався своїм правом на відзив, указавши, що ОСОБА_2 тривалий час користувалась банківськими послугами, отримавши за період з дня укладення договору 4 картки. Здійснюючи як готівкові, так і безготівкові розрахунки, відповідач підтвердила свою згоду такими діями з прийняттям пропозиції банку щодо приєднання до всіх умов і правил, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитним лімітом у тих розмірах, що діяли у різні періоди дії договору.

Також банком було долучено додаткові докази на обґрунтування відзиву: довідка про надані відповідачу картки та строки їх дії, довідка про зміну кредитного ліміту відповідачу; виписка по картрахунку відповідача; нормативний акт «Про внесення змін в тарифи по карткам «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Картка Юніора.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За вимогами ч. 4 вказаної процесуальної норми, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ОСОБА_3 з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне зясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, зміст відзиву та додаткові докази, колегія встановила.

Спір виник саме з приводу розміру заборгованості, який оспорюється відповідачем як з

підстав арифметичних помилок, так і у зв»язку з незаконним застосуванням збільшеної відсоткової ставки.

В ході апеляційного розгляду встановлені наступні обставини.

Умови та Правила надання банківських послуг передбачають наступні умови договору:

- п. 1.1.2.1.7 - клієнт зобов»язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним, перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію;

- п. 1.1.2.1.9 клієнт зобов»язаний стежити за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту;

- п. 2.1.1.12.6 - за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році;

- п. 2.1.1.12.6.3 проценти за користування кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату сплати. При цьому, проценти нараховуються щомісячно за кожен календарний день за фактично використані в рахунок кредиту та/ або овердрафту кошти з дня списання суми з картрахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт становляться простроченим кредитом.

Тарифами, про ознайомлення та згоду з якими вказувала відповідач в анкеті-заяві, передбачена базова процентна ставка за користування кредитними грошима в розмірі 3 % щомісячно, яка нараховується на непогашену заборгованість за кредитом. Внесення щомісячного платежу передбачено до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим, а його розмір визначено у 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. Також передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, яка носить диференційований характер взалежності від порушення ( а.с. 11).

Такі умови існували до квітня 2014р., але в подальшому були внесені зміни у зазначені тарифи, а саме: сума обов»язкового щомісячного платежу була зменшена до 5 %, але процентна ставка за простроченими зобов»язаннями встановлювалась у подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Крім того, з 01.01.2014р. була збільшена процентна ставка на поточні відсотки до 43,20 % річних.

13.05.2011р. на підставі вказаної анкети-заяви ОСОБА_2 було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» № 796882 зі строком дії до 03/15.

Умови щодо встановлення та зміни кредитного ліміту сторони узгодили в п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якими відповідач при укладанні договору про надання банківських послуг дала свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Також умовами було встановлено, що клієнт має право на купівлю у розстрочку товарів та здійснення миттєвої розстрочки по оплаті будь-якого платежу за рахунок іншого другого кредитного ліміту ( в такому самому розмірі або навіть більшому) за двома сервісами «Оплата частинами» та «Миттєва розстрочка».

Первісно 13.05.2011р. на картку ОСОБА_2 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 грн., але цього ж дня збільшено його до 3500 грн. З 12.12.2013р. відбулось збільшення кредитного ліміту до 4 700 грн. та більше розмір кредитного ліміту не збільшувався.

Протягом дії укладеного між сторонами договору ОСОБА_2 отримала чотири картки у ПРИВАТБАНКУ: 13.05.2011р. № 796882 зі строком дії до 03/15; 12.12.2013р. № 708732 зі строком дії до 12/17; 28.12.2014р. № 308936 зі строком дії до 12/18; 19.05.2015р. № 308936 зі строком дії до 12/18.

Наданням кредитних коштів є зарахування їх на картрахунок клієнта, по якому згідно Умов та правил клієнт має відслідковувати свої витрати та погашення шляхом отримання виписок. За допомогою карти клієнт може отримувати як готівку у банкоматах та касах банку, так і здійснювати безготівкові розрахунки у торгівельній мережі.

З наданої банком виписки по картрахунку відповідача вбачається, що з моменту укладення договору з банком ОСОБА_2 активно користувалась картками, беручи кошти в межах кредитного ліміту як готівкою, так і шляхом перерахування за покупки, а також здійснюючи погашення за кредитним договором як шляхом самостійного перерахування коштів, так у порядку їх списання банком з інших рахунків відповідача.

З розрахунку банку за період з 13.05.2011р. по 31.12.2015р. вбачається, що ОСОБА_2 щомісячно здійснювала платежі, тому майже не мала заборгованості за відсотками, оскільки станом на 31.12.2015 заборгованість за відсотками склала лише 147 грн., заборгованість за кредитом становила 4 399,23 грн., тобто загальний розмір заборгованості становив 4546,63 грн. ( а.с. 6-8).

При цьому, заслуговують на увагу доводи скарги ОСОБА_4, що банк помилково зазначив заборгованість за вказаний період у сумі 6 199,29 грн. Але, як встановлено колегією, це не вплинуло на подальші розрахунки, оскільки згідно з наступним табличним розрахунком за період з 01.01.2016р. по 27.12.2017р. до загальної заборгованості за кредитом станом на 01.01.2016р. перенесено суму 4 546,63 грн., а не суму 6 199,29 грн. ( а.с. 8-9).

У періоді з 01.01.2016р. по 27.12.2017р. ОСОБА_4 також активно користувалась кредитними коштами, зокрема, скористалась сервісними послугами «Оплата частинами» та «Миттєва розстрочка», що відображено в розрахунку, який базується на виписці по рахунку відповідача. Між тим, за даними виписки відповідач припускалась прострочення у сплаті процентів, здійснювала погашення не у сумі обов»язкового платежу, у зв»язку з чим банком застосовувались підвищені проценти та з 01.08.2017р. почала нараховуватись пеня. Також відповідачем у цьому періоді було допущено перевитрату кредитного ліміту.

Звівши дані обох періодів банк визначив заборгованість станом на 27.12.2017р. у сумі: за тілом кредиту 6 691,72 грн., за відсотками 9 376,75 грн., за пенею 6 984,72 грн., з якою погодився суд, стягнувши її з відповідача на користь банку.

Вказаний розмір заборгованості дійсно підтверджується даними виписки по картрахунку відповідача, на відомостях якої складно табличні розрахунки банком.

Відповідач в апеляційній скарзі наголошує на порушенні порядку зміни відсоткової ставки банком, а тому збільшена ставка не може бути застосована при нарахуванні відсотків.

Перевіркою вказаних доводів встановлено.

ОСОБА_3 базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок поточної заборгованості впродовж дії договору між сторонами у цій справі була наступною: з 13.05.2011р. 3,0 % в місяць, з 01.01.2013р. 2,5 % в місяць, з 01.09.2014р. 2,9 % в місяць, з 01.04.2015р. 3,6 % в місяць. Тобто відбувалась зміна у бік її збільшення протягом періоду користування кредитним лімітом відповідачем.

При цьому, з 05.04.2014р. банком були внесені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг та ОСОБА_3 в частині розрахунку відсотків, які затверджені Наказом № СП-2014-6635230 від 02.04.2014р., та згідно з якими у разі виникнення прострочених зобов»язань відсотки нараховуються у подвійному розмірі на всю суму заборгованості.

Пунктом 1.1.2.4 договору між сторонами передбачено, що банк має право змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру кредитного ліміту, зобов»язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно п. 1.1.3.1.9 кредитного договору банк зобов»язаний надавати власнику способом, зазначеним у заяві, виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операції за картрахунками. У разі підключення власника до системи Internet Banking (Приват-24), виписки надаються через цей комплекс. У разі підключення клієнта до комплексу Mobil Banking банк надає можливість вступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції СМС-повідомлення.

Банком не заперечується факт підвищення процентної ставки, але вказується, що клієнт сам має відслідковувати будь-які зімни до договору шляхом отримання виписок про стан картрахунку та про виконані операції по ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згоди сторін, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що процентна ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках.

За змістом вказаної норми про зміну відсоткової ставки споживач має повідомлятись кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту та пропозиції, які склались на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов»язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов»язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012р. у справі № 6-57ц12 міститься наступна правова позиція, у якій зазначено, що боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Вказана правова позиція застосована Верховним Судом у справі № 515/1844/16-цс у постанові від 14 березня 2018р за позовом позичальника до ПРИВАТБАНКу про визнання неправомірним підвищення процентної ставки в односторонньому порядку, а тому визнана спроможною та актуальною на теперішній час, висновки якої у відповідності до положень статті 263 ЦПК України слід враховувати при розгляді справи аналогічної категорії.

В цій справі банк змінив процентну ставку з 01.04.2014р. в односторонньому порядку, не

попередивши ОСОБА_2 за 7 днів до такої зміни, як цього вимагає п. 1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Доказів належного повідомлення в будь-який передбачений умовами договору спосіб матеріали справи не містять.

Те, що договором передбачено обов»язок відповідача отримувати виписки по картрахунку, не звільняє банк від належного виконання умов щодо його завчасного попередження про збільшення процентної ставки.

Отже, зміна процентної ставки у бік збільшення відбулась без належного повідомлення та згоди ОСОБА_2

При цьому, колегія враховує те, що, оскільки позичальник не допускала значних порушень у періоді до 01.01.2016р., а тому суми відсотків у подвійному розмірі їй нараховувались у незначних розмірах, що вбачається з табличних розрахунків, то вона могла не помітити зміну відсоткової ставки в бік збільшення, а також нарахування на прострочену заборгованість подвійного розміру відсотків.

Зважаючи на вказані обставини, колегія визнає доводи апеляційної скарги про неправомірність односторонньої зміни банком процентної ставки з 01.04.2014р. обґрунтованими.

В такому разі береться до уваги той факт, що заборгованість станом на 31.12.2015р. визнана відповідачем у тій сумі, яка визначена банком: 4 546,63 грн., та яка перенесена на подальший період як сума основного боргу. За період з 01.01.2016р. по 27.12.2017р. відповідач допустила перевитрати кредитного ліміту, у зв»язку з чим тіло кредиту збільшилось до 6691,77 грн., яке підлягає поверненню банку.

Разом з тим, проценти, нараховані з 01.01.2016р. по 27.12.2017р. не підлягають стягненню з огляду на те, що про застосування нових формул для їх нарахування не була попереджена відповідач, але вони, як видно з розрахунку, вже не становлять фіксованої ставки, а розраховуються за кожен наступний місяць за іншою ставкою, зокрема, у розбігу від 2,50 % до 3,60 %, та із застосування різних коефіцієнтів.

На користь зазначеному вказується у відзиві банку на апеляційну скаргу.

Так, банк зазначає, що з 05.04.2014р. згідно із внесеними до Умов та правил надання банківських послуг і ОСОБА_3 змін відсоткова ставка має різне значення для поточної та простроченої заборгованості.

Нарахування відсотків на поточну заборгованість відбувається за формулою: (N + А) х М/365 х (2 або 1) х Y = Z; N поточне тіло кредиту, використане клієнтом до підвищення відсоткової ставки; А нараховані відсотки (в попередньому місяці); М відсоткова ставка; 2 або 1 коефіцієнти відсоткової ставки, де 1- застосовується у разі належного виконання зобов»язань, 2 підвищена відсоткова ставка за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів.

Формула нарахування відсотків на прострочену заборгованість визначена така: (N + А) х М/365 х 2 х Y = Z; N прострочене тіло кредиту; А виставлені до сплати та не погашені відсотки станом на перше число попереднього місяця; М відсоткова ставка; 2 - підвищена відсоткова ставка за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів.

З огляду на зазначене, проценти у розмірі 147,40 грн., які утворили заборгованість станом на 31.12.2015р., були включені до основного боргу та були погашені в наступних місяцях, а решту процентів колегія не може стягнути у зв»язку з наведеними вище підставами.

В такому разі, не може бути стягнутою і пеня, яка нараховувалась на загальну суму простроченої заборгованості, зокрема, на тіло разом з відсотками, які не стягуються судом, та іншого розрахунку банк не надав.

Таким чином, апеляційний суд в ході перевірки доводів апеляційної скарги відповідача визнав її частково обґрунтованою, тому рішення суду першої інстанції у відповідності до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості шляхом виключення з неї суми заборгованості по відсотках та пені, тому до стягнення залишається сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6691,77 грн.

Тому у відповідності до вимог ст.. 141 ЦПК України колегією вирішується питання щодо судових витрат.

Так, стягнуті за рішенням суду судові витрати з відповідача на користь банку у вигляді судового збору, сплаченого банком за подання позовної заяви у сумі 1762 грн., підлягають зменшенню у зв»язку з частковим задоволенням позову.

Судовий збір в сумі 1 762 грн. сплачено банком за позовні вимоги на суму 24 705,90 грн., задоволені позовні вимоги на суму 6 691,77 грн., тому до стягнення за рахунок відповідача належить: 1762 х 6691,77 : 24 705,90 = 477,25 грн.

Відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено 2 664,14 грн. за скасування рішення про стягнення з неї 23 053,24 грн., відмовлено банку в позові на суму 16 361,47 грн., тому відповідачеві до компенсації підлягає судовий збір в сумі: 16 361,47 х 2 664,14 : 23 053,24 = 1890,81 грн.

Шляхом зарахування зустрічних обов»язків сторін зі сплати судового збору остаточно визначено: 1890,81 477,25 = 1413,56 грн., які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2018 року у цій справі в оскаржуваній частині змінити щодо розміру стягнутої заборгованості за договором та скасувати в частині судового збору, зменшивши суму стягнення заборгованості з 23 053 ( двадцяти трьох тисяч п»ятдесяти трьох) гривень 24 копійок до 6 691 ( шести тисяч шестисот дев»яноста одної) гривні 77 копійок.

В решті позовних вимог банку щодо відсотків та пені відмовити.

Стягнути з ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 413 ( одної тисячі чотириста тринадцяти) гривень 56 копійок.

В частині відмови в позові щодо штрафів рішення суду не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена 13 вересня 2018р.

Головуючий:

Судді: