Справа № 496/3477/18
Провадження № 2/496/1609/18
18 грудня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Буран В.М.,
секретаря судового засідання - Дигуляр А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідач був одружений з позивачкою. Шлюб розірвано 21 грудня 2007 року, але відповідач пішов від позивачки набагато раніше, а з позивачкою залишився їх спільний син, який знаходиться на утриманні позивачки. З 2002 року та по теперішній час відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитина не пам'ятає батька та не має до нього ніяких почуттів, оскільки за всі роки жодного разу його не бачила. У зв'язку з викладеним, просить задовольнити позов.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав заяву про розгляд справи без позивача та представника позивача, на позові наполягав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. (а.с. 27).
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи (а.с. 17, 21).
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, між сторонами у справі було укладено шлюб 21.12.2007 року. (а.с. 8).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін по справі народилась спільна дитина, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3. (а.с. 9).
21 грудня 2007 року шлюб між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4. (а.с. 10).
Згідно до характеристики Одеської гімназії № 1 імені А.П. Бистріної Одеської міської ради Одеської області, ОСОБА_3, учень 6 (10)-В класу навчається в гімназії з 1 (5) класу. Закінчив 5 (9) клас гімназії у 2016-2017 навчальному році. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний та уважний учень. Має навчальні досягнення високого та достатнього рівня. Мати, ОСОБА_1, зацікавлена в навчанні сина. Вона регулярно здійснює контроль за успішністю та поведінкою ОСОБА_3. Вдома для навчання створені всі необхідні умови, батько - ОСОБА_2, не приймає участі в батьківських зборах, успіхами та досягненнями сина за весь час навчання не цікавиться (а.с. 29, 29-а).
Згідно до заяви ОСОБА_3, він зазначає, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, який є його фізіологічним батьком. Дану особу він ніколи не бачив і не знає. Участі в його житті він ніколи не приймав. (а.с. 28).
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно статей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дітей.
Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дітей вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов'язаний брати участь у їхньому вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батьки, які ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це захист інтересів дітей і санкція за протиправну поведінку батьків.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Вищевикладені обставини свідчать, про байдуже ставлення відповідача до виховання своєї дитини, так як жодного з обов'язків які передбачені національним та міжнародним законодавством, а також моральним сімейними цінностями відповідач не виконує, зухвало нехтує та проявляє батьківську бездіяльність.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі.
Крім того, статтею 169 СК України передбачено право батьків на поновлення у батьківських правах, тому відповідач не позбавлений цієї можливості, якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування щодо сина.
Керуючись ст. 7, 150, 157, 164 СК України, ст. ст. 81, 141, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (місце знаходження - АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_5) до ОСОБА_2 ( останнє відомо місце проживання: АДРЕСА_2) про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Суддя Буран В.М.