Справа № 577/5675/18
Провадження № 6/577/201/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2018 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Кравченка В.О.,

з участю секретаря Мирошниченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за подання Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області, заінтересовані особи: боржник ДП «Сумиторф» в особі керівника ОСОБА_1, стягувач Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним поданням, погодженим з начальником відділу, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України, з вилученням паспортного документа ЕТ № 545996 від 20.12.2011 року, боржника ДП «Сумиторф» в особі керівника ОСОБА_1 до виконання зобовязань за вимогою № Ю-557-25, виданою 11.12.2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області, про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску.

На обґрунтування у поданні зазначено, що за вказаною вимогою було відкрито виконавче провадження № 55605214. Проте, ДП «Сумиторф» в особі керівника ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань на підтвердження чого наведено наступне:

1. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлено на адресу ДП «Сумиторф» рекомендованим листом;

2. Вказана вимога залишається не виконана.

3. Наявність випадку перетинання ОСОБА_1 державного кордону.

Заступник начальника Конотопського МРВДВС ГТУЮ ОСОБА_2 подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника служби.

Суд, дослідивши представлені докази вважає, що подання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Із доданих до подання матеріалів вбачається, що за постановою державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ від 23.01.2018 року було відкрито виконавче провадження з виконання вимоги № Ю-557-25, виданої 11.12.2017 року Головним управлінням ДФС у Сумській області, про стягнення з ДП «Сумиторф» заборгованості зі сплати єдиного внеску.

Згідно ч.1, 4 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 п.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного ( приватного) виконавця.

Положення ст. 441 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

За приписом ч. 3 статті 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

У статті 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, зазначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Жодних доказів на підтвердження навмисного ухилення директором ДП «Сумиторф» ОСОБА_1 від виконання зобов'язання суду не надано.

Саме по собі посилання на наявність заборгованості, наявність випадку перетинання останнім кордону, за браком відповідних доказів, не свідчить про цілеспрямоване ухилення від виконання зобов'язання.

Крім того, слід зауважити, що виконавче провадження з примусового виконання вимоги відкрите лише у січні 2018 року, а кордон перетинав ОСОБА_1 26.06.2017 року, про що свідчить повідомлення Державної Прикордонної служби України.

За таких обставин подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 як керівника ДП «Сумиторф» є передчасним, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України та ст.18 Закону України Про виконавче провадження. Отже, підстав для встановлення такого обмеження, на даний час, немає.

Керуючись: ст. 441 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Подання заступника начальника Конотопського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Сумській області щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника ДП «Сумиторф» в особі керівника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги до Конотопського міськрайонного суду протягом пятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

СуддяОСОБА_3