П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2018 року м. Київ

справа № 761/15236/17

провадження №22-ц/824/2280/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Станішевської Б.В.,

учасники:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Приватне акціонерне товариство «АІСЕ Україна»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року, ухвалене у складі судді Рибака М.А.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АІСЕ Україна», як правонаступника Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» , третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ВіхровОлександр Володимирович про припинення договору застави рухомого майна (транспортного засобу),-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «АІСЕ Україна», третя особа: ПН ДМНО Віхров О.В. про припинення договору застави рухомого майна (транспортного засобу).

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 31 жовтня 2008 року між ним та відповідачем було укладено угоду, предметом якої було придбання позивачем автомобіля, а саме автомобіля ВАЗ 210994 за визначеною ціною 43 500 грн.

21 травня 2011 року на вимогу відповідача між ним та позивачем було укладено договір застави вказаного транспорту. Відповідно до зазначеного договору - забезпечене заставою зобов'язання вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків в розмірі 93 213 грн. 81 коп. При цьому, додатком №3 до договору, який підписано 21 травня 2011 року, передбачено зобов'язання щодо сплати майбутніх платежів в сумі - 65 346, 10 грн. у строк дії угоди до 31 березня 2017 року.

Станом на січень 2016 року позивач фактично сплатив на користь відповідача суму коштів, яка становила 104 361, 13 грн.

1 липня 2011 року Дніпропетровським відділом PEP УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області зареєстровано право власності позивача на вказане авто.

Посилаючись на те, що основне зобов'язання ним виконане, позивач на підставі ст.ст.546, 598, 599, 593 ЦК України просив припинити заставу рухомого майна.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «АІСЕ Україна», третя особа: ПН ДМНО Віхров О.В. про припинення договору застави рухомого майна (транспортного засобу).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

До суду надійшов відзив від представника ТОВ «АІСЕ Україна», в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання ОСОБА_2, третя особа не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.155), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу в їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ТОВ «АІСЕ Україна» проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 31 жовтня 2008 року між ЗАТ «АІСЕ Україна», правонаступником якого є ПрАТ «АІСЕ Україна» та ТОВ «АІСЕ Україна», та ОСОБА_2 укладено угоду за № 215718 щодо надання відповідачем послуг з адміністрування фінансових активів, спрямованих на придбання учасником відповідно до системи «Автоплан» легкового автомобіля марки ВАЗ 21099 вартістю 43500 грн., за умовами якої позивач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі виконувати обов/язки з внесення вступного платежу й періодичних платежів зі сплати вартості транспортного засобу, тощо, а ПрАТ "АІСЕ Україна» - сформувати групу учасників за рахунок чистих внесків, з яких здійснюється придбання транспортного засобу.

Відповідно до ст..5 Угоди при підписанні угоди учасник повинен сплатити вступний внесок. Після отримання повідомлення про надання йому права власності на отримання автомобіля, сплатити плату за право на отримання автомобіля, зазначену в Додатку № 1 до даної угоди. Учасник повинен сплачувати щомісячно повні внески, які складаються наступних частин: чисті внески, щомісячні внески за оплату послуг, щомісячні внески в оплату страхового платежу.

Графік внесків відповідно до додатку № 1 до угоди складається з 100 повних внесків.

27 травня 2011 року між сторонами був укладений додаток № 3 до Угоди № 215718 яким сторони встановили, що загальна сума зобов'язань по сплаті учасника системи на момент підписання цього додатку за Угодою становить 93213 грн.81 коп. На момент підписання цього договору учасник системи сплатив 27867 грн.71 коп., а заборгованість учасника системи на момент підписання цього додатку складає 65346 грн.10 коп.

5 липня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений договорі застави, за умовами якого в забезпечення виконання зобов'язань, передбачених Угодою № 215718 від 31 жовтня 2008 року, додатку № 3 від 27 травня 2011 року до Угоди, заставодавець передає заставодержателю в заставу автомобіль марки ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно з п.1.6 договору застави, забезпечене заставою зобов'язання заставодавця вважається виконаним за умови своєчасної сплати всіх щомісячних внесків (періодичних платежів) в загальному розмірі 93213 грн.81 коп. в порядку та строки, передбачені ст.5 Угоди ст.4 «I - поточна ціна автомобіля; II- ціна послуг АІСЕ; Ш - складові поновного внеску» Додатку № 2 до Угоди.

Відповідно до п.1.7 договору застави, розмір забезпеченого заставою зобов'язання щодо сплати внесків може бути змінений відповідно до пунктів ст.5 Угоди та ст.ст. 4,5 додатку № 2 до Угоди в разі зміни ціни автомобіля.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51684279 від 11 березня 2017 року на автомобіль ВАЗ 210994, номер державної реєстрації НОМЕР_1 ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано приватне обтяження. Підставою внесення наведеного запису про обтяження слугував договір застави від 5 липня 2011 року. Обтяжувачем у вказаному реєстрі значиться відповідач.

Крім того, судом установлено, що згідно з розрахунком платежів відповідача за угодою № 215718 за позивачем обліковується заборгованість по сплаті 14 щомісячних внесків за вартість наданих відповідачем послуг, які недоплачені позивачем за Угодою. Доказів на спростування зазначених відомостей стороною позивача суду не надано.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що основне зобов'язання позивачем не виконане, питання про припинення основного зобов'язання позивачем перед судом не ставиться. Крім того, суд вважав, що посилання позивача на припинення основного зобов'язання не ґрунтується на вимогах закону, оскільки жодних обставин, що передбачені ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК України та необхідні для припинення основного зобов'язання не відбулось.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та ґрунтується на вимогах матеріального права.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання. Статтею 28 цього Закону передбачено, що застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтями 599,600, 601, 604-609 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються у разі: виконання, проведеного належним чином; за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо); зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги; за домовленістю сторін; внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора; поєднанням боржника і кредитора в одній особі; неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає; смерті фізичної особи; ліквідації юридичної особи.

Судом установлено, що основне зобов'язання, виконання якого забезпечене договором застави, позивачем не виконане, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для припинення застави.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що основне зобов'язання позивачем виконане, оскільки сума сплачених позивачем коштів більша, ніж визначена додатком № 3 та договором застави загальна сума зобов'язань, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Укладена між позивачем та відповідачем угода складається з основного тексту угоди, додатку № 1(анкети учасника) та додатку № 2 (Правила здійснення діяльності «Автоплан») та додатку № 3 (документ стану розрахунку сторін станом на дату одержання права на отримання автомобіля).

При укладенні угоди у відповідності до ст.5 угоди позивачем було сплачено вступний внесок у розмірі 1566 грн.

Надалі позивач зобов'язувався сплачувати щомісячні внески відповідно до умов угоди.

Кожний щомісячний повний внесок містив складові, чітко визначені у додатку № 1 до угоди, а саме: щомісячний цілий чистий внесок у розмірі 1% від ціни автомобіля у поточному місяці, що є власне сплатою за автомобіль, щомісячний внесок в оплату послуг у розмірі 0,35% від ціни автомобіля у поточному місяці плюс ПДВ, що є платою за послуги відповідача, щомісячний внесок в оплату страхового платежу, у розмірі 0,065% від ціни автомобіля у поточному місяці.

Графік внесків відповідно до додатку № 1 до угоди складається з 100-та Повних внесків.

Угоду було укладено між сторонами про надання послуг спрямованих на придбання позивачем автомобіля ВАЗ 21099.

5 липня 2011 року позивачем було отримано у власність автомобіль марки ВАЗ 210994, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1,

Відповідно до ст.5 Угоди, позивач, в свою чергу, зобов'язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100% ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 100 щомісячних повних внесків.

Відповідач не заперечує, що позивач протягом грудня 2008 - листопада 2015 року (включно) сплачував щомісячні внески, а починаючи з грудня 2015 року, повністю припинив сплачувати внески.

Судом установлено, що за позивачем обліковується заборгованість по сплаті 14 щомісячних внесків за надані відповідачем позивачу послуги.

Отже, оскільки припинення застави пов'язується з виконанням основного зобов'язання, а основне зобов'язання позивачем не виконане, - відсутні підстави для припинення застави.

Крім того, в п.1.6 договору застави визначено загальній розмір забезпечених заставою зобов'язань та зазначено про те, що такі зобов'язання будуть вважатися виконаними за умови їх сплати в порядку та строки, передбачені ст.5 Угоди, ст.4 «I-поточна ціна автомобіля; II- ціна послуг; ІІІ- складові повного внеску додатку № 2 до Угоди».

Пунктом 1.7 договору застави передбачено, що розмір забезпеченого заставою зобов'язання щодо сплати внесків може бути змінений відповідно до пунктів ст.5 Угоди та ст.ст.4, 5 Додатку № 2 до угоди у разі зміни ціни автомобіля.

Отже, договір застави визначає, що порядок погашення загального розміру забезпечених заставою зобов'язань визначається Угодою, а не договором застави, а також можливість зміни забезпеченого заставою зобов'язання щодо сплати внесків у разі зміни ціни автомобіля.

Така умова міститься і у додатку 3 до Угоди щодо можливості зміни розміру заборгованості в разі зміни ціни автомобіля.

За таких обставин, сплата позивачем суми 104361 грн.13 коп. не дає підстав уважати основне зобов'язання позивачем виконаним.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладення обставин справи та переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку, а тому підлягають відхиленню.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 21 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус