Ухвала

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 161/2222/18

провадження № 61-42950ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, яка підписана представником Гережун Наталією Дмитрівною, на постанову апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державного органу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у лютому 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області (далі - ГУНП у Волинській області), Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області) про відшкодування майнової шкоди у розмірі 48 088,00 грн та компенсацію моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн, завданої незаконними діями посадових осіб державного органу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2018 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2018 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_2 5 000,00 грн компенсації моральної шкоди.

17 серпня 2018 року через засоби поштового зв'язку ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником Гережун Н. Д., на постанову апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2018 року. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити силі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 квітня 2018 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев'ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 161/2222/18 становить 148 088,00 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 161/2222/18 є малозначною у силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2018 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись із тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов'язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржене рішення ухвалене у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником Гережун Наталією Дмитрівною, на постанову апеляційного суду Волинської області від 13 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державного органу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат