Справа № 298/666/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

за участю секретаря судового засідання: Чучка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ужанського національного природного парку на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 15 листопада 2017 року, ухваленого суддею Тарасевич П.П., у справі за позовом ОСОБА_1 до Ужанського національного природного парку про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності,-

встановив:

22 червня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Ужанського національного природного парку, в якому після уточнення позовних вимог, просила визнати незаконними та скасувати накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності №101 від 05.11.2015р., №44 від 20.04.2016р. та №48 від 20.04.2016р.

Позов обґрунтовує тим, що вона працює на посаді начальника Ново-Стужицького науково-дослідного відділення УНПП. Оспорюваними наказами її притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Однак, будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення їй догани є наслідком неприязних відносин, що сталися між нею та безпосереднім керівництвом. В наказах не конкретизовано в чому полягає її проступок, а лише вказано загальні посилання, що є недопустимим. Самі накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності їй не були надані.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 15 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконними накази директора Ужанського національного природного парку від 05 листопада 2015 року №101 та від 20 квітня 2016 року №48 про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 В решті вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі Ужанський національний природний парк просить скасувати рішення суду від 15.11.2017 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову. Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивач вже зверталася до суду з вимогами щодо оскарження наказу від 04.10.2015 року, що свідчить про пропуск нею позовної давності. Твердження позивача щодо незаконності наказів від 25.04.2016 року спростовується матеріалами справи. Так, чітко встановлено, що в результаті проведеного рейду 20.03.2016 р. затримано жителів с.Стужиця, які при собі мали гладко ствольну мисливську зброю. Також встановлено, що цього дня відбулася пожежа, про яку не було проінформовано керівництво Ужанського НПП. В результаті перевірки встановлено, що дані події сталися внаслідок неналежного виконання начальником Ново-Стужицького ПНДВ своїх посадових обов'язків. З приводу іншого наказу зазначає, що в ході рейдової операції виявлено два зрізані дерева породи ясень. Результатом перевірки встановлено, що позивач неналежно виконувала свої посадові обов'язки та не забезпечила охорону природи від незаконних вирубок. Також вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач на даний час не працює в Ужанському НПП, а тому її права не порушені. Крім того, суд повинен був залишити позов без розгляду, оскільки позивачем було пред'явлено інший тотожний позов.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що наказом директора Ужанського національного природного парку №101 від 05.11.2015р. начальнику Ново-Стужицького ПНДВ ОСОБА_1 та майстру з охорони природи ОСОБА_2 за неналежне виконання посадових обов'язків, що призвело до завдання природно-заповідному фонду істотної шкоди, оголошено догану (Т.1 а.с.110).

Підставою для винесення даного наказу зазначено незаконна рубка в кварталі 29 виділі 6 Ново-Стужицького ПНДВ та порушення кримінального провадження від 06.10.2015р за даним фактом.

Крім того, наказом директора Ужанського національного природного парку №48 від 20.04.2016р. начальнику Ново-Стужицького ПНДВ ОСОБА_1 оголошено догану (Т.1 а.с.111).

Підставою для винесення даного наказу зазначено: доповідна ОСОБА_3, акт від 25.03.2015р., наказ від 28.03.2016р. та пояснення ОСОБА_1

Із доповідної записки ОСОБА_3 від 25.03.2016 року слідує, що в ході рейдової операції на території Ново-Стужицького ПНДВ за лінією ІТС на відстані близько 250 м від будівлі Ново-Стужицького ПНДВ в кв. 12 вид. 42, виявлено приховані два відрізки деревини породи «Ясен» довжиною одного 17 м. діаметром в тоншому кінці 31 м. та довжиною другого 13 м. діаметром в тоншому кінці 36 м., про що також складено відповідний акт від 25.03.2016 року (Т.1 а.с.185, 186).

Наказом директора Ужанського НПП від 28.03.2016р. наказано провести службове розстеження за фактом незаконної порубки та приховування двох відрізків деревини породи «Ясен» без належних документів за межами ІТС в кв. 12 вид. 42 Ново-Стужицького ПНДВ (Т.1 а.с.187). Для проведення службового розстеження створено відповідну комісію.

Матеріали справи не місять результатів вказаного службового розстеження.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що накази №101 від 05.11.2015р. та №48 від 20.04.2016 р. винесені з порушенням норм трудового законодавства. Щодо наказу №44 від 20.04.2016р., то такий відсутній в матеріалах справи і його законності суд не давав оцінки.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитись лише частково з огляду на таке.

Відповідно до приписів ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, виходячи із специфіки спорів даної категорії справ, обов'язок доведення правомірності та законності наказу про накладення дисциплінарного стягнення лежить саме на роботодавцеві.

Згідно ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Як вірно зазначив суд першої інстанції щодо наказу №101 від 05.11.2015р. сам по собі факт незаконної порубки та порушення кримінальної справи не може бути достатнім доказом обґрунтованості винесення наказу. В даному наказі не конкретизовано в чому саме полягає проступок ОСОБА_1, які дії чи бездіяльність вона допустила, що унеможливлює встановлення наявності причино-наслідкового зв'язку, як обов'язкової умови притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином вказаний вище наказ не відповідає нормам трудового законодавства.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо пропуску строків для звернення до суду щодо оспорення такого наказу.

Так, згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З наказом №101 від 05.11.2015р. про накладення дисциплінарного стягнення ОСОБА_4 ознайомилася 05.11.2015р. про що власноруч розписалася на ньому (Т.1 а.с.110 на звороті), що спростовує її твердження про ненадання їй такого наказу. Тобто, саме з цієї дати ОСОБА_4 дізналася про порушення свого права та відповідно почав спливати тримісячний строк для звернення до суду. З позовом ОСОБА_4 звернулася лише 22.06.2016р., тобто з пропуском строку. Колегія суддів не знаходить підстав для поновлення такого строку, оскільки позивачем не наведено поважних причин його пропуску. Твердження ОСОБА_4 про те, що в цей період вона хворіла є голослівними та нічим не підтвердженими.

За таких обставин, в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання незаконним наказу №101 від 05.11.2015р. слід відмовити у зв'язку з пропуском строку для звернення до суду.

Щодо визнання незаконним наказу №48 від 20.04.2016р., то в цій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

В наказі №48 від 20.04.2016р. про оголошення догани не зазначено, який конкретно дисциплінарний проступок вчинив позивач, які саме порушення посадових обов'язків (конкретні пункти посадової інструкції) допущено позивачем.

Так, в наказі від №48 від 20.04.2016р. дослівно зазначено, що ОСОБА_4 неналежно виконала свої посадові обов'язки, не забезпечила охорону природи від незаконних рубок, що призвело до заподіяння шкоди Ужанському НПП.

Однак, таке формулювання наказу є нечітким та неясним, зокрема з нього не вбачається, які саме порушення посадової інструкції та трудового законодавства здійснено позивачем.

Колегія суддів констатує, що сам по собі факт виявлення на території Ново-Стужицького ПНДВ двох зрубаних дерев породи «Ясен» не свідчить про наявність в цьому вини позивача. Роботодавцем не конкретизовано, які дії чи бездіяльність становлять дисциплінарний проступок позивача, як і не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку, що свідчить про незаконність накладення дисциплінарного стягнення.

Крім того, таке формулювання наказу про накладення дисциплінарного стягнення не дозволяє чітко визначити, який саме проступок вчинив працівник, що в свою чергу позбавляє можливості надати працівником відповідні обґрунтовані пояснення щодо дисциплінарного проступку згідно ст. 149 КЗпП України.

З матеріалів справи не вбачається і відповідачем не подано доказів та не доведено, що у позивача до застосування дисциплінарного стягнення відбирались письмові пояснення.

Саме по собі посилання у доповідній ОСОБА_3 від 25.03.2016р. про те, що ОСОБА_4 відмовилася надати пояснення, не може братися до уваги на підтвердження даної обставини, позаяк складене в односторонньому порядку підлеглим працівником роботодавця. Відповідного ж акту про відмову ОСОБА_4 від надання пояснень - матеріали справи не місять.

Тобто, при внесенні наказу №48 від 20.04.2016 р. було порушено також і порядок накладення дисциплінарного стягнення визначений ст. 149 КЗпП України.

За таких обставин, суд правомірно визнав такий наказ незаконним. Доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду першої інстанції не спростовують.

При цьому апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що наразі позивач є звільненою, оскільки звільнення працівника не є перешкодою для оспорення ним наказів про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Також безпідставним є доводи апеляційної скарги щодо залишення позову без розгляду, оскільки пред'явлений ОСОБА_4 інший позов у справі №298/705/16-ц (виходячи з змісту прохальної частини позовної заяви) стосувався оспорення наказів від 04.10.2015 та 25.04.2016 року (Т.1 а.с.42-46). Тобто, предмети позовів є різними, такі позови не є тотожними, а відтак відсутні підстави, передбачені п.4 ч.1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду.

Щодо інших доводів апеляційної скарги, які стосуються подій, що мали місце 20.03.2016 р. з приводу виявлення на території Ново-Стужицького ПНДВ людей зі зброєю та пожежі, то слід зазначити, що накази №101 від 05.11.2015 та №48 від 20.04.2016 року жодним чином не стосуються даних подій. Тобто, такі доводи апеляції не стосуються предмету спору та взагалі є безпідставними.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині задоволення позовної вимоги про визнання незаконним наказу №101 від 05.11.2015р.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Ужанського національного природного парку задовольнити частково.

Скасувати рішення Великоберезнянського районного суду від 15 листопада 2017 року в частині визнання незаконним наказу №101 від 05 листопада 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні даної вимоги ОСОБА_1.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: