Справа № 487/4238/18
Провадження № 6/487/125/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2018 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява ОСОБА_1, який був відповідачем у справі, про відстрочення виконання судового рішення. Заява мотивована тим, що у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів Заводським районним судом м. Миколаєва 21 квітня 2008 року був виданий виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку починаючи з 07.02.2008 року, посилаючись на те, що його майновий стан з урахуванням його сімейного стану, не дозволяє сплачувати аліменти. Так 26.06.2011 року заявник вдруге одружився та у шлюбі народилось двоє дітей ОСОБА_4, 06.10.2011 року та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також заявник є інвалідом ІІІ групи з дитинства. Посилаючись, на те, що зазначені у заяві обставини істотно ускладнюють виконання рішення, просив розстрочити виконання рішення Заводського районного суду від 13.03.2008 року до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів або іншим чином на розгляд суду.

Заявник до судового засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши письмові докази, додані до заяви, дослідивши матеріали цивільної справи №2-1860/2008, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 129 - 1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до положень частин 1, 3-5 статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання; підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим; вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З аналізу вказаних правових норм слідує, що розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Крім цього, вирішення такого питання обмежено строком в один рік з моменту ухвалення рішення.

Судом встановлено, що у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів Заводським районним судом м. Миколаєва винесено рішення 13 березня 2008 року, згідно з яким позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дитини, починаючи з 07.02.2008 року.

З наданих заявником доказів, зокрема копії свідоцтв про народження ОСОБА_4, ОСОБА_5, копії пенсійного посвідчення ОСОБА_1, судом не вбачається, що мають місце підстави для відстрочення виконання рішення суду. Так, заявник не надав відомості про відсутність у нього заробітку (доходу) або інші надзвичайні події, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи з принципів верховенства права, обов'язковості виконання судових рішень, відсутності виключних обставин для розстрочення виконання рішення, а також враховуючи, що розстрочення виконання рішення стосовно заборгованості зі сплати аліментів може вплинути на інтереси неповнолітньої дитини, зокрема її забезпечення, виховання та розвиток, що є недопустимим у розумінні Конвенції про захист прав дитини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви.

Крім цього, суд враховує, що заява подана боржником до суду по збігу десяти років з дня ухвалення рішення, тобто із пропущення строку визначеного ст.435 ЦПК України, в редакції від 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.260, ст. 435 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Миколаївської області, або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.О. Гаврасієнко