Провадження № 2/679/549/2018
Справа № 679/1548/18
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2018 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Василюк Л.С.,
номер справи 679/1548/18,
учасники справи:
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу вони з відповідачем продовжували користуватись набутим під час шлюбу майном, домовившись розподілити його в натурі добровільно.
Відповідач відзив на позовну заяву, де були б зазначені заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, суду не надала.
Будь-яких заяв та клопотань від учасників справи не надходило.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2018 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися.
Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її довірителя, позов підтримує та просить його задовольнити.
Відповідач позов визнала та справу просила розглянути у її відсутності, про що надала суду відповідну заяву. В останній вона також зазначила, що, перелічені в позовній заяві обєкти, дійсно були придбані ними у період шлюбу і такі можуть бути розподілені між ними за запропонованим позивачем варіантом.
Встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке.
З пояснення позовної заяви судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходилась у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 1987 року по 07 квітня 2015 року, від якого мають повнолітнього сина. Вказані обставини сторонами не оспорюються.
В період шлюбу сторони по справі набули наступне майно:
-автомобіль Mercedes-benz 210, загальний легковий вантажопасажирський, 1994 року випуску, реєстрацівний номер НОМЕР_1, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ №481625 (арк. спр. 5);
-автомобіль Mercedes-benz 112CDI, пасажирський, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СРД №726673 (арк. спр. 6);
- магазин та офіс, який розташований в м. Нетішин Хмельницької області на просп. Курчатова, буд. 3/147, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03 червня 2005 року серії САА №078180 (арк. спр. 10), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03 червня 2005 року серії СВО №161989 від 03 червня 2005 року (арк. спр. 11) та рішення виконавчого комітету Нетішинського міської ради Хмельницької області від 22 листопада 2018 року, яким даному обєкту присвоєно поштову адресу: м. Нетішин, просп. Курчатова, 3/147 (арк. спр. 35);
- нежиле приміщення, магазин «Еліт», які розташовані в м. Нетішин Хмельницької області на АДРЕСА_1, 110, що підтверджується даними свідоцтва про право власності на нерухому майно від 02 квітня 2008 року серії САВ №899813 (арк. спр. 12) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №678230 від 02 квітня 2008 року (арк. спр.13);
- квартиру №290 в будинку №16 на вул. Кудряшова в м. Київ, що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 04 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №3011 (арк. спр. 31, 32), витягу з Державного реєстру правочинів від 04 липня 2008 року (арк. спр. 33) та реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна №010791 від 28 липня 2008 року (арк. спр. 34);
- квартиру № 60 в будинку №9 на вул. Миколи Островського в м. Київ, що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 25 липня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Пятнадцятої київської нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №1-1766 (арк. спр. 14) та реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна №006117 від 30 липня 2008 року (арк. спр. 15).
У звязку з відсутністю між сторонами по справі домовленості щодо поділу спільного майна подружжя, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.
До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.
Так, згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, тлумачення даної статті дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.
Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частина 1 ст. 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до частини 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Застосовані судом вищенаведені норми права, на окремі з яких вірно у своєму позові посилається позивач, регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг субєктивних прав та юридичних обовязків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.
Також, суд враховує розяснення, викладені в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якимим вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобовязальними правовідносинами, тощо.
Суд погоджується з аргументами позивача, які наведені ним у позові, як на підставу заявлених вимог, вважає такі обґрунтованими та підтвердженими належними, допустимими та достовірними доказами, які в своїй сукупності, є достатніми.
Так, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів судом втановлено, що зазначене вище нерухоме та рухоме майно не є речами індивідуального користування, а відтак, воно є обєктом спільної сумісної власності.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Водночас судом враховується позиція останньої, яка висловлена нею в заяві від 28 листопада 2018 року, згідно якої така позов визнала та погодилась на запропонований позивачем варіант розподілу.
Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним згідно квитанції №115 від 14 листопада 2018 року при поданні позову (арк. спр. 18). Що стосується решти 50 відсотків судового збору, то такі за клопотанням позивача, слід покласти на останнього.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на наступне майно:
-автомобіль Mercedes-benz 210, загальний легковий вантажопасажирський, 1994 року випуску, реєстрацівний номер НОМЕР_1;
-автомобіль Mercedes-benz 112CDI, пасажирський, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2;
- магазин та офіс, який розташований в м. Нетішин Хмельницької області на просп. Курчатова, буд. 3/147;
- квартиру №60 в будинку №9 на вул. Миколи Островського в м. Київ.
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на наступне майно:
- нежиле приміщення, магазин «Еліт», які розташовані в м. Нетішин Хмельницької області на АДРЕСА_3, 110;
- квартиру №290 в будинку №16 на вул. Кудряшова в м. Київ.
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції №115 від 14 листопада 2018 року, в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні.
Судовий збір в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) гривні покласти на ОСОБА_1.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п. 5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Лісова, 2/2, РНОКПП НОМЕР_3.

Відповідач ОСОБА_2, місце проживання: 30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Лісова, 2/2, РНОКПП НОМЕР_4.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2018 року.

Суддя О.М. Гавриленко