АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 645/379/18 Головуючий суддя І інстанції Мартинова О. М.
Провадження № 22-ц/790/4102/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м.Харків.

Апеляційний суд Харківської області у складі колегії суддів палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бровченка І.О., Бурлака І.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23 травня 2018 року (головуючий суддя Мартинова О.М.) по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» дільниця № 52 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив :

23 січня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» дільниця № 52 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Посилався на ст.55 ЦПК України, відповідно до якої суд залучає до участі у справі правонаступника на будь-якій стадії судового процесу.

Вказав, що померла позивач по справі ОСОБА_4 була основним наймачем житла, оскільки працюючи на Харківському тракторному заводі на підставі рішення адміністрації профкому отримала цю квартиру, яка належить територіальній громаді м. Харкова.

Вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що ОСОБА_3 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до ст. 251 ЦПК України, оскільки по справі спірні правовідносини які допускають правонаступництво.

Зазначає, що у квартирі АДРЕСА_1 апелянт з дружиною позивачем по справі ОСОБА_4 з 31.07.1972 року зареєстровані і мешкали до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. У вказані квартирі крім них зареєстровані донька ОСОБА_6, онука-ОСОБА_7. та син ОСОБА_5, але він не проживає у цій квартирі вже багато років, оплату комунальних послуг не здійснює, у витратах по утриманню квартири участі не приймає, житлом не цікавиться, його особистих речей у квартирі немає. Тому вважає, що оскільки ОСОБА_5 не проживає понад 6 місяців без поважних причин у зазначеному житлі за місцем реєстрації, то він втратив користування спірною житловою площею.

Вказав, що без вирішення вказаного спору він не може вирішити питання щодо переоформлення особового рахунку та сплати комунальних платежів.

Вважав, що суд не звернув уваги на те, що констатуючи факт недопущення правонаступництва спірних правовідносин при відсутності належних доказів в матеріалах справи, керувався припущеннями; що суд першої інстанції взагалі не досліджував наявність спадкоємців/правонаступників померлого.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з'явилися у судове засідання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника, однак лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі. Діючим законодавством України не передбачено судового регулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої припинено.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до змісту ст. ст. 25 ч. 4 ЦК України вбачається, що цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати права і обов'язки) припиняється у момент її смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв'язку з вибуттям із процесу суб'єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходить усі процесуальні права та обов'язки попередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: Харківська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_6, Комунальне підприємство «Жилкомсервіс» дільниця № 52 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Як вбачається з матеріалів справи, з виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ксерокопії свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 20 березня 2018 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 62 роки (а.с.39).

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 померла, припинилася і її цивільна процесуальна правоздатність (здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки).

Ухвала суду першої інстанції, з висновком якої погоджується судова колегія, мотивована тим, що оскільки фізична особа померла до відкриття провадження у справі, то відповідно до ст.55 ЦПК України та правоздатність якої припинено, а також те, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

У статті 55 ЦПК України вказано, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Отже, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе в порядку статті 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що фізична особа померла після відкриття провадження у справі.

Крім того, відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця.

У даному випадку позов ОСОБА_4 був поданий про виселення ОСОБА_5 на підставі того, що ОСОБА_4 була наймачем квартири, а відповідач більше шести місяців час там не мешкав без поважних причин.

Апелянт посилається на те, що він є чоловіком померлого позивача ОСОБА_4, фактично мешкав з позивачем на день її смерті, є третьою особою по справі, і без вирішення вказаного спору він не зможе вирішити питання переоформлення особового рахунку, сплати комунальних платежів.

Судова колегія відхиляє ці доводи, оскільки вони за своїм змістом є підставами для звернення до суду із самостійним позовом.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що

випливають з договору найму жилого приміщення.

У статті 61 ЖК України передбачено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на

підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем -

житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності -

відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем -

громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Таким чином, за відсутності у договорі найму відповідної умови, правонаступництво наймача за нормами спадкового права не можливо.

Оскільки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, її правоздатність припинилася, а провадження у справі не було відкрито, відтак немає підстав для застосування статті 55 ЦПК України, а тому у суду були відсутні відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги зведені до посилань на ті обставини, які були предметом розгляду в суді першої інстанції і яким суд надав відповідну правову оцінку.

Виходячи з того, що ухвалу суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає за необхідне відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційну скаргу - залишити без задоволення, судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-392 ЦПК України, та пунктом 8 частини першої Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 травня 2018 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 10 вересня 2018 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді І.О.Бровченко.

І.В.Бурлака.