Справа № 167/1150/15-ц
Провадження №2/167/181/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2018 року

Рожищенський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сіліча І.І.,

при секретарі Матвійчук Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач АТ «Брокбізнесбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 01 лютого 1996 року між Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК», в подальшому переіменоване в Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 82, відповідно до якого було надано кредит у розмірі 400000000, 00 карбованців (4000.00 грн.) на строк до 01 березня 1996 року. Сума заборгованості за кредитним договором станом на 18.05.2015 року становить 623926,58 грн., з яких: 4000.00 грн. сума по кредиту, 561280.00 грн. сума пені/неустойки за прострочення сплати кредиту, 2305.31 грн. сума процентів 3% річних за користування коштами, 56341.27 грн. сума індексу інфляції за весь час прострочення сплати кредиту. Позивач пропустив строк позовної давності з поважних причин, оскільки Постановою Правління Національного банку України № 339 від 10.06.2014 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ «Брокбізнесбанк». Призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 103 від 25.05.2015 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації строком на один рік до 10.06.2016 року. Таким чином, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк» лише у серпня 2015 року було виявлено прострочену заборгованість, тому просять стягнути заборгованість в розмірі 623926.58 грн..

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду позовній заяві просить справу слухати у її відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності. Просить застосувати строки давності у даній справі та відмовити у позові.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 1996 року між Акціонерним банком «БРОКБІЗНЕСБАНК», в подальшому перейменоване в Публічне акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 82, відповідно до якого було надано кредит у розмірі 400000000, 00 карбованців (4000.00 грн.) на строк до 01 березня 1996 року. ( а.с. 4-5).

Відповідно до видаткового касового ордеру № 53 від 1 лютого 1996 року, банк видав відповідачу 400000000, 00 карбованців (а.с.6).

Так, спірні правовідносини щодо укладення договору позики і отримання грошей виникли до 1 січня 2004 року, а тому їх регулювання здійснюється на підставі норм ЦК України (в редакції 1963 року). Положення ЦК України може застосовуватися до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати у вказаних правовідносинах після набрання ним чинності (наприклад, можливість застосування ст. 625 ЦК України, виходячи з того, що обов'язок по поверненню отриманих за договором позики коштів виник після 1 січня 2004 року).

Згідно ст. 374 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальнику) у власність (в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей.

Стаття 161 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачає, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача перед банком станом на 18.05.2015 року за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 623926,58 грн., з яких: 4000.00 грн. - сума по кредиту, 561280.00 грн. сума пені/неустойки за прострочення сплати кредиту, 2305.31 грн. сума процентів 3% річних за користування коштами, 56341.27 грн. сума індексу інфляції за весь час прострочення сплати кредиту (а.с.7).

Відповідно до вимог ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року), загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 72 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено скорочені строки позовною давність в шість місяців щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені).

В розумінні норм статті 76 ЦК (в редакції 1963 року), перебіг позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно вимог ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року), позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно вимог ст. 80 ЦК України (в редакції 1963 року), закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В той же час, суд вважає, що поважними причинами для поновлення строку позовної давності можуть визнані такі обставини, які утруднюють або роблять неможливим пред'явлення позову в установлений законом строк особою, право якої порушено.

Як встановлено судом кредитний договір між сторонами було укладено на строк з 01 лютого 1996 року по 01 березня 1996 року. Таким чином, суд вважає, що право вимоги виникло в банку після закінчення строку дії договору, тобто після 01 березня 1996 року.

Окрім того, обставини на які посилається позивач щодо поважності причин пропущення строку позовної давності, а саме введення тимчасової адміністрації в банк, не є поважними та не переривають строків позовної давності. Доказів що свідчать про те, що у період після закінчення дії кредитного договору та до 10.06.2014 року АТ «Брокбізнесбанк» було позбавлено можливості звернутися за захистом своїх порушених прав суду в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України надано не було.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, слід відмовити.

На підставі ст. ст. 71, 74-76, 80 ЦК УРСР (1963р.), Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р, керуючись ст.ст. 2, 13, 141, 265, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10 вересня 2018 року.

Суддя Рожищенського

районного суду І.І.Сіліч