Справа № 562/4339/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2018 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Здолбунів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про тлумачення волевиявлення заповідача ОСОБА_3, яка померла 27 жовтня 2010 року, вказаного у заповіті за реєстровим № 1183 від 20.08.2004 року.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 20 серпня 2004 року ОСОБА_3 зроблено заповіт, який посвідчено ОСОБА_4, приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, Рівненської області та зареєстрований за № 1183. ОСОБА_3 заповіла будинковолодіння за адресою м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 обом синам: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в частинах в яких вони фактично проживали. 27 жовтня 2010 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті спадщину прийняв батько позивача, ОСОБА_5, однак не встиг її оформити. 11 квітня 2018 року ОСОБА_5 помер. В жовтні 2018 року позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті батька до приватного нотаріуса Здолбунівського районного нотаріального округу ОСОБА_6 та прийняв спадщину. Тоді ж виявилося, що заповіт містить неточності, а саме: допущено помилку в розмірах часток: які заповіла ОСОБА_3 для ОСОБА_5 у розмірі 38/100 частин житлового будинку та 68/100 частин житлового будинку - ОСОБА_2, тобто загальна частка становить 106 відсотків. Вважає, що дійсним волевиявленням ОСОБА_3 було таке: 38/100 частин житлового будинку вона заповіла ОСОБА_5, а 62/100 частин ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити та справу розглядати у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, справу просить розглядати без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.10.2010 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 098723, виданим 27.10.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області.

При житті ОСОБА_3 20.08.2004 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1183, згідно якого на випадок її смерті зробила заповітне розпорядження: заповіла ОСОБА_5 належну їй на праві приватної власності 38/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 та 68/100 частин цього будинку ОСОБА_2.

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії 1-ГЮ № 140492 від 29.03.2011 року тасерії 1-ГЮ № 140578 від 05.04.2011 року.

ОСОБА_5 помер 11.04.2018 року в м.Здолбунів Рівненської області.

Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-ГЮ № 430503 від 10.11.1985 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 53651904 від 11.10.2018 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, щодо реєстрації спадкової справи № 63/2018 після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого 12.04.2018 року.

Відповідно до розяснення державного нотаріуса Здолбунівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 08.11.2018 року вище вказаний заповіт містить неточності, а саме: щодо розподілу частин житлового будинку з надвірними будівлями в м.Здолбунів, вул.С.Петлюри,41, Рівненської області та потребує тлумачення.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вирішуючи спірне питання, суд виходить з того, що відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1256 ЦК України, спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених ст. 213 ЦК України.

Виходячи з аналізу положень норм ст.ст.213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, має суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст.

При цьому, частина 3 статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. При тлумаченні заповіту не допускається і внесення змін у зміст заповіту, ураховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на момент укладення заповіту.

Тлумачення заповіту - це з'ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача.

Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини.

Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства.

Неоднозначність відтворення в заповіті волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлена неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин.

При цьому, тлумачення заповіту не може бути спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спадкоємців, оскільки вони встановленні заповітом, як одностороннім правочином.

При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов'язків на випадок смерті.

Значення і зміст терміну заповіт, його правова природа, юридичні наслідки які ним породжуються є загальноприйняті у спадковій сфері цивільних відносин.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та здійснити тлумачення заповіту складеного ОСОБА_3, яка померла 27 жовтня 2010 року, посвідченого 20 серпня 2004 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1183, а саме, що ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_5 належну їй на праві приватної власності 38/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 та 62/100 частин цього будинку ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.81, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.213, 1233, 1256 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення заповіту - задовольнити.

Здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_3, яка померла 27 жовтня 2010 року, посвідченого 20 серпня 2004 року приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 1183.

Волевиявлення ОСОБА_3 при складенні заповіту було спрямовано на те, що вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: заповіла ОСОБА_5 належну їй на праві приватної власності 38/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями розташованого в м.Здолбунів, Рівненської області по вул.С.Петлюри,41 та 62/100 частин цього будинку ОСОБА_2.

Рішення може бути оскарженим в Рівненський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в Рівненський апеляційний суд через Здолбунівський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя