У Х В А Л А

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 501/1487/17

провадження № 61-10273св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), КурилоВ. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Відділ прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України, Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області,

представник Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області - Решітко Валентина Валентинівна,

представник Державної казначейської служби України - Богуш Павло Миколайович,

представник Відділу прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України - Булах ВіталійОлександрович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року у складі судді Смирнова В. В. та постанову Апеляційного суду Одеської області

від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Громіка Р. Д., Дрішлюка А. І.,

Черевка П. М.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Відділу прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України, Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державних органів.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 30 вересня 2016 року постановою прикордонної служби «Чорноморськ» його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 202 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 119 грн. Згодом указана постанова була направлена для примусового виконання до Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Одеській області, на підставі якої відкрито виконавче провадження та винесено постанову про розшук майна ОСОБА_4, а саме - автомобіля «Нісан» та про накладення арешту. У зв'язку із затриманням автомобіля та транспортуванням його на штраф майданчик, з урахуванням указаного штрафу, ОСОБА_4 було сплачено 1929,08 грн. Вважав, що порушенням відділом прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління Прикордонної служби України порядку виконання постанови про накладення штрафу йому спричинено значні матеріальні збитки у розмірі 1 929,08 грн та моральну шкоду, яку він оцінив у 20 000 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Одеської області

від 20 грудня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У лютому 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_4, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2018 року поновлено ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року. Відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Верховного Суду вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Відділу прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України, Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державних органів, підлягає закриттю з огляду на наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у даній справі євідшкодування майнової у розмірі 1 929,08 грн та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (Levages Prestations Services

v. France, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; Brualla Gomez De La Torre v. Spain, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року та постанови Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Відділу прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України, Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державних органів, відкрито помилково, оскільки зазначені судові рішення не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.

Керуючись статтею 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Відділу прикордонної служби «Чорноморськ» Одеського прикордонного загону Південного регіонального управління прикордонної служби України, Чорноморського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб державних органів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 20 грудня 2017 року закрити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П.Курило

М. Є.Червинська