Провадження № 2/161/3745/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 грудня 2018 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Філюк Т.М.
за участі секретаря судового засідання Бортнюка А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за невиконання грошового зобов'язання за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за невиконання грошового зобов'язання за договором позики.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13 лютого 2017 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого остання у якості позики отримала грошові кошти у розмірі 300 доларів США та 1000 гривень із зобовязанням повернути грошові кошти за її вимогою. В порушення умов договору, в добровільному порядку відповідач по теперішній час отримані грошові кошти не повернула. Станом на 30 квітня 2018 року курс НБУ долара США складає 26.23 гривні за 1 долар США.
З урахуванням вищенаведеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2грошові кошти у сумі 8 869 гривень та 704,80 гривень судового збору, сплаченого за подання позову до суду.
Позивач в судове засідання не з'явилась, в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує щодо постановлення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою адресою його проживання та через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду.
За погодженням з позивачем та його представником суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Судом встановлено, що 13 лютого 2017 року ОСОБА_2отримав в борг у ОСОБА_1 300 Доларів США та 1000 гривень, зобовязувався повернути борг при потребі, про що написав відповідну розписку ( а.с.5).
07 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 із вимогою про повернення позики (а.с.11).
Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений зобов'язанням строк (термін).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
На підтвердження свого право на пред'явлення вимоги до про повернення грошових коштів, отриманих у позику, позивачем надано суду розписка, що свідчить про отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 300 доларів США та 1000 гривень (а. с. 5).
Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.
Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зі змісту ст. 533 Цивільного кодексу України вбачається, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Позивач просить стягнути кошти за договором позики відповідно до офіційного курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 30 квітня 2018 року, де курс НБУ доллара США складав 26.23 гривні за 1 доллар США, що з урахуванням боргу, згідно розписки у розмірі 1000 гривень, становить 8869 гривень, а тому з урахуванням вищенаведеного саме ця сума підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому вимоги позивача про відшкодування відповідачем судових витрат підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 526, 533, 1046-1047 ЦК України, ст.ст. 12, 13,77,81, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1заборгованість за договором позики від 13.02.2017 року в сумі 1000 (одну тисячу ) гривень та 300 доларів США, що еквівалентно відповідно до курсу НБУ, станом на 30.04.2018 року, у сумі 7 869 (сім тисяч вісімсот шісдесят девять ) гривень, що разом складає 8 869 ( вісім тисяч вісімсот шісдесят девять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1704, 80 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1(місце проживання: м. Луцьк; вул.Цукрова,6/3В; РНОКПП НОМЕР_1);

Відповідач: ОСОБА_2(місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складання повного тексту заочного рішення 20 грудня 2018 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_3