РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Балан Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, б.1 Д) до ОСОБА_1 (м.Харків, вул. Чкалова, б.65) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за кредитним договором б/н від 15.01.2013 року в розмірі 117924,29 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.09.2018 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог, банк посилається на те що, відповідно до укладеного договору б/н від 15.01.2013 року ОСОБА_1 (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак, через порушення зобовязань за кредитним договором у відповідача утворилась заборгованість, яка до теперішнього часу ним не погашена, в звязку з чим банк був змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не зявився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, у разі неявки в судове засідання відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, причини неявки суду не повідомив, ніяких заяв на адресу суду не подавав.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що за кредитним договором №б/н від 15.01.2013 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щодо зміни умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, про зміну кредитного ліміту позивач надав довідку від 18.07.2018 (а.с.8-10)

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви.

Взяті на себе зобовязання за кредитним договором №б/н від 15.01.2013 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредит.

Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідач ОСОБА_1 своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов кредитного договору, та до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобовязання і заборгованість не погашає, в звязку з чим банк був змушений звернутися до суду з позовом.

При цьому, суд звертає увагу на те, що будь-яких зустрічних позовних вимог до суду надано не було, як не було заяв і будь-яких клопотань з боку відповідача стосовно розміру заборгованості.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 02.05.2018 року має заборгованість 117 924,29 грн., з яких:

- 4304,61 грн. заборгованість за кредитом;

- 102941,28 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 4586,77 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

- 5591,63 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 6-7).

Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Сторони п. 1.1.7.42 вищевказаних Умов визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку клієнта, відкритого в рамках договору або підпадаючого під дію договору, а також при закінченні використання послуг банка, передбачених договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком по договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед фінансовою установою, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Між тим, судом критично оцінені доводи представника позивача про встановлення штрафних санкцій у вигляді штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 5591,63 грн., відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня, у задоволенні вимог про стягнення штрафу необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 4304,61 грн. заборгованість за кредитом, 102941,28 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4586,77 грн. заборгованість за пенею та комісією, підлягають задоволенню повністю, правові підстави щодо стягнення фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 5591,63 грн. відсутні, а тому у задоволенні позову в зазначеній частині слід відмовити.

Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» сплатив судовий збір в розмірі 1762,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.07.2018 року. (а.с.42) Пред'явлений ним позов задоволений на 95%.

З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1673,90 грн. (1762 : 100% х 95%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,13,141,258,263,265,280 ЦПК України, ст.ст. 526,530,598,599,610,625,629,1050,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 виданий Київським РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області 15.10.2012, ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват-Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рах. № 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.01.2013 року у розмірі 111 832,66 грн. (сто одинадцять тисяч вісімсот тридцять дві гривні 66 копійок), з яких 4304,61 грн. заборгованість за кредитом, 102941,28 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4586,77 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_1 виданий Київським РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області 15.10.2012, ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приват-Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рах. № 3111, МФО 305299) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1673,90 грн.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 5591,63 грн. за кредитним договором б/н від 15.01.2013 року - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України ( в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя : Я.В. Губська