Провадження № 2/522/9361/18
УХВАЛА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Шкамерда К.С., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до ОСОБА_2, Обслуговуючого кооперативу «Граніт» про визнання недійсним договору про порядок викупу паю, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності та витребування квартири шляхом виселення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Обслуговуючого кооперативу «Граніт» про визнання недійсним договору про порядок викупу паю, скасування рішення про державну реєстрацію, визнання права власності та витребування квартири шляхом виселення.

Як вбачається із заявлених позовних вимог позивач просить визнати недійсним договір №579 Про порядок викупу паю від 24.06.2016 року, укладений між Обслуговуючим кооперативом «Граніт» та ОСОБА_2; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер рішення 31296926 від 08.09.2016 року; визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1; витребувати у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, корпус 1, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1

Одночасно, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, корпус 1.

В обґрунтування клопотання позивач вказує, що без відома позивача, який у законному порядку набув майнові права на квартиру №79 по вул. Педагогічній, 21, корпус 1 у м.Одесі, здійснюється незаконне відчуження вказаної квартири на користь сторонньої особи, підробляючи при цьому дати документів та укладаючи абсолютно аналогічний договір, вже свідчить про недобросовісність відповідачів та можливість здійснення й подальшого відчуження вказаної квартири на користь інших осіб, що зробить виконання рішення суду у випадку задоволення позову неможливим, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 направлені саме на поновлення його порушених прав на квартиру №79 по вул. Педагогічній, 21, корпус 1, у м.Одесі та забезпечення подальшого оформлення права власності на неї.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ст.153 ч.1 ЦПК України.

За змістом ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи . Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п. 1,3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забезпечується встановленням обов'язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», у якій зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов'язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Позивачем надано суду Договір №605 Про дольову участь будівництва житла від 09.01.2006 року, з якого вбачається, що пайовик зобов'язується прийняти дольову участь у будівництві житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2; ксерокопію квитанції до прибуткового касового ордеру №73, з якої вбачається, що ОСОБА_1 сплатив 296 616,80 грн. за дольову участь у будівництві згідно договору №605 від 09.01.2006 року; довідку видану ТОВ «Берег-Будгруп» вих. №9/05 від 09.05.2008 року з якої вбачається, що майнові права на квартиру АДРЕСА_2, третій поверх, належить ОСОБА_1 згідно договору №605 Про дольову участь будівництва житла від 09.01.2006 року. Договір №605 Про дольову участь будівництва житла від 09.01.2006 року оплачено ОСОБА_1 у повному обсязі.

Проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_1, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а саме те, що предметом позову є визнання недійсним договору №579 Про порядок викупу паю від 24.06.2016 року, укладеного між ОК «Граніт» та ОСОБА_2; скасування рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, індексний номер рішення 31296926 від 08.09.2016 року; визнання за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1; витребування у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, корпус 1, шляхом виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1, корпус 1, та співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд приходить до висновку про те, що позивачем були надані належні та переконливі докази існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, що полягають в можливому відчужені вказаної квартири третім особам до ухвалення рішення в даній справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих прав, свобод та інтересів у майбутньому, в разі не вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 149, 151 153, 260 ЦПК України, та постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, корпус 1.

Копію ухвали направити до управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м.Одеса, вул. Черняховського, 6) та сторонам по справі, для відома та виконання.

Ухвала діє до вирішення справи по суті та набрання рішення по справі законної сили.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів з дня її проголошення.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 ЦПК України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя К.С. Шкамерда