"11" вересня 2018 р.
Справа № 489/5571/18
Провадження №2/489/2488/18
УХВАЛА

іменем України

11 вересня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Румянцевої Н.О. розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

10 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, а саме житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами №15-А по вулиці Гончарова у м.Миколаєві .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що вказаний будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2011 року, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстраційний №4-1115 належить титульному власнику, відповідачу по справі ОСОБА_2.

Шлюб між сторонами на теперішній час не розірваний.

На момент отримання спадщини, цілий житловий будинок складався з кам'яного житлового будинку Літ. А, житловою площею 37,10 кв.м., загальною площею - 49,50 кв.м., вбиральні Літ. Г, огорожі 4-9, споруди 2. І.

В 2012 році позивач за власні кошти провела у житловому будинку перепланування та капітальний ремонт.

Станом на 08.08.2013 року вказаний житловий будинок вже мав такі технічні показники: загальна площа - 70,1 кв.м., житлова площа - 40,1 кв.м.

Позивач з 13.11.2012 року зареєстрована і постійно проживала у спірному житловому будинку.

В серпні 2018 року відповідач змінив замки у дверях спірного житлового будинку та перешкоджає позивачу у користуванні зазначеним нерухомим майном.

Таким чином, вказаний житловий будинок внаслідок грошових затрат позивача істотно збільшився у своїй вартості та відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України може бути визнаний за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя, тому заявник посилається на те, що існує вірогідність того, що відповідач здійснить відчуження спірного житлового будинку до вирішення спору по суті.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 цього Кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Предметом позову є нерухоме майно, а саме житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами №15-А по вулиці Гончарова у м.Миколаєві

З матеріалів доданих до заяви вбачається, що відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2011 року, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою, реєстраційний №4-1115, є власником цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами №15-А по вулиці Гончарова у м.Миколаєві, який отримав у спадщину після смерті матері ОСОБА_3.

Також, згідно реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить житловий будинок по вулиці Гончарова, №15-А в м. Миколаєві.

Враховуючи, що між сторонами дійсно виник спір, а через вчинення відповідачем дій щодо відчуження належного йому нерухомого майна, існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 149-153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, шляхом накладення арешту на житловий будинок який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Гончарова 15-А, що належать на праві власності ОСОБА_2.

Копію ухвали направити для відома ОСОБА_2, копію ухвали для виконання направити до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд міста ОСОБА_4.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ленінського районного

суду міста ОСОБА_4 Румянцева