Справа №463/4709/18
Провадження №2/463/1695/18
УХВАЛА

про застосування заходів забезпечення позову

07 вересня 2018 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову по справі за ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третьої особи Державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним договору дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, що укладений 03.07.2013 року між ним та відповідачем та договору про визначення часток в частині квартири АДРЕСА_1, що укладений між ними 03.07.2013 року.

В судовому засіданні позивач заявив клопотання про забезпечення позову, яке підтримали його представники, в якому просить накласти заборону на вчинення будь-яких реєстраційних дій всіма субєктами державної реєстрації щодо нерухомого майна квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2, накласти арешт на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2.

Заяву мотивує тим, що оскільки позивачем заявлено позов про оскарження договір, на підставі яких відповідач став одноосібним власником спірної квартири, таким чином має усі права для того, що відчужити квартиру іншим особам, що значно утруднить або унеможливіть виконання рішення суду в випадку задоволення позову, а тому просить заяву задоволити. Просить врахувати його вік та майновий стан, які унеможливлюють надання зустрічного фінансового забезпечення.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явки представника не забезпечив, подав заяву про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням на лікуванні. З врахуванням положень ст. 153 ЦПК України, скорочених строків вирішення питання застосування заходів забезпечення позову, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви у відсутності відповідача.

Заслухавши думку представників позивача та позивача, оглянувши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_7 проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження субєктивних прав, свобод та інтересів відповідача або повязаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є договір дарування ? частини квартири АДРЕСА_1, що укладений 03.07.2013 року між ним та відповідачем та договір про визначення часток в частині квартири АДРЕСА_1, що укладений між ними 03.07.2013 року.

Як вбачається із матеріалів заяви, між сторонами дійсно існує спір, відповідач у своїй заяві від 05.09.2018 року про відкладення розгляду справи заперечує проти позову, вважає такий безпідставним.

А тому враховуючи наведені обставини, суд вважає, що слід вжити заходів для забезпечення позову з метою уникнення труднощів у виконанні рішення у справі. Вирішуючи питання про обрання способу забезпечення позову суд враховує наступні обставини.

З матеріалів позову вбачається, що позивач сам зазначає у заяві, що на даний час проживає у спірній квартирі, користується майном, про наявність перешкод зі сторони відповідача, який на даний час є власником квартири, у користуванні вказаною квартирою позивач не зазначає, а тому суд вважає, що вимога про застосування заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_2 позивачем належним чином не мотивовано. Окрім того, предметом спору є лише ? частина квартири, яка належала позивачу.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги предмет позову, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити частково та в забезпечення позову до вирішення судового спору застосувати заходи забезпечення позову у виді заборони на вчинення будь-яких дій повязаних із відчуженням відповідачем спірної частки - ? частки квартири та реєстраційних дій всіма субєктами державної реєстрації щодо нерухомого майна квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2, оскільки такий буде належним, співмірним та відповідатиме описаним обставинам справи, а невжиття такого заходу може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечити ефективний захист.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України. При цьому суд погоджується із доводами заявника про відсутність на даний час підстав для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1-18, 149-150, 153, 154, 157 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти заборону на вчинення будь-яких дій, повязаних із відчуженням відповідачем спірної ? частки квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2 та на вчинення будь-яких реєстраційних дій всіма субєктами державної реєстрації щодо нерухомого майна квартири, що знаходиться у АДРЕСА_2.

В решті в задоволенні заяви відмовити за безпідставністю.

Дані стягувача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса: м. Львів, вул. Керченська, 15/54, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Дані боржника: ОСОБА_5, місце реєстрації: 79035, вул. Керченська, 15/54; місце проживання: 79056, м. Львів, вул. Старознесенська, 47, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, тобто 07 вересня 2018 року, та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області (адреса: 79058, м. Львів, пр. В. Чорновола, 39).

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання до Апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя: Гирич С. В.