Справа № 428/6873/18
Провадження № 6/428/122/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Колядінцевої П.В.,

боржника ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2,

стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька Луганської області цивільну справу за заявою адвоката ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_3, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, стягувач - ОСОБА_3.

В обґрунтування заяви зазначено, що 20.06.2018 Сєвєродонецьким міським судом було видано судовий наказ по цивільній справі № 428/6873/18 за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12 червня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Адвокат ОСОБА_2 просить суд визнати судовий наказ Сєвєродонецького міського суду від 20.06.2018 таким, що повністю не підлягає виконанню з дати його винесення, тобто таким, що взагалі не підлягає виконанню, з наступних підстав. Син боржника ОСОБА_4 як проживав з нею, так і продовжує проживати, знаходячись на її утриманні, а не на утриманні стягувача. Дитина зареєстрована з нею за однією адресою: АДРЕСА_1. Фактично ОСОБА_4 постійно проживає з нею за адресою: АДРЕСА_2. Наданий же стягувачем акт про, нібито, проживання дитини разом із ним, який судом було взято в якості підтвердження знаходження дитини на утриманні стягувача, було сфальсифіковано стягувачем для введення суду в оману для отримання судового наказу. Боржник ОСОБА_1 вважає, що у неї відсутній обов'язок сплачувати стягувачу аліменти на утримання сина ОСОБА_4, оскільки син і так постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 заяву підтримала, підтвердила обставини викладені на її обґрунтування, просила заяву задовольнити у повному обсязі. Будучи допитаною в якості свідка, суду пояснила, що вона народила сина ОСОБА_4 та виховувала його сама. Коли у батька дитини - ОСОБА_3 виникла заборгованість по аліментам, то він почав спілкуватись з дитиною. Коли вона у грудні 2017 року поїхала до м. Сєвєродонецька народжувати свою другу дитину, то залишила ОСОБА_4 у сестри, яка є його хрещеною матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_3 вона народила сина ОСОБА_5 та була вимушена залишитися у м. Сєвєродонецьку. Син ОСОБА_4 приїжджав до неї на свята. Від дитини вона ніколи не відмовлялась. ОСОБА_3 з нею не спілкувався, аліменти виплачував дуже рідко. Повернулась з м. Сєвєродонецька у березні 2018. З тих пір ОСОБА_4 мешкає з нею. Вона влітку возила ОСОБА_4 на море, влаштовувала у літній табір. ОСОБА_4 спілкується з батьком, але мешкає з нею. 1-2 рази на тиждень дитина відвідує батька, інколи залишається ночувати у нього.

У судовому засіданні представник боржника адвокат ОСОБА_2 заяву підтримав, просив її задовольнити.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, суду пояснив, що син ОСОБА_4 фактично мешкає з ним з 22.06.2017 та знаходиться повністю на його утриманні. З матір'ю дитина мешкати не хоче, так як був випадок насилля над дитиною зі сторони матері. Коли дитина хворіла та перебувала на амбулаторному лікуванні у лікарні, він сплачував за лікування. ОСОБА_1 приймала участь в лікуванні сина, але постійно син мешкає з ним.

Вислухавши боржника, представника боржника та стягувача, розглянувши подану заяву, дослідивши письмові матеріали додані до неї, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Як вбачається з матеріалів справи, доданих боржником ОСОБА_1 до заяви, згідно з довідкою про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 06.02.2018, виданою ЦНАП у м. Сєвєродонецьку Сєвєродонецької міської ради № 18878 від 06.02.2018, за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її сини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно з копією акту від 12.03.2018, виданого депутатом Новоайдарської селищної ради ОСОБА_6, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 12.03.2018 проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з копією рішення комісії з питань захисту прав дитини Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області № 2/2 від 04.04.2017 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем її проживання.

Як вбачається з матеріалів, приєднаних до справи за клопотанням стягувача ОСОБА_3, згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 23.04.2018 позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, третя особа Новоайдарський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, задоволена частково. Звільнено ОСОБА_3 від сплати аліментів, які стягуються з нього згідно із рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 02 листопада 2015 року по справі № 419/1900/15-ц на користь ОСОБА_1, на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У мотивувальній частині рішення суд зазначив: «Факт проживання дитини сторін з позивачем протягом тривалого часу (щонайменше, безперервно з грудня 2017 року до часу ухвалення цього рішення) підтверджується показаннями свідків, в тому числі і показаннями самої дитини. При чому свідок, якого було викликано за клопотанням відповідача (ОСОБА_10) також підтвердила, що взимку 2017-2018 років позивач дійсно забирав сина до себе на ніч. В судовому засіданні відповідач визнала, що в березні, лютому та січні 2018 року син ОСОБА_4 дійсно проживав у позивача, крім 10 березня 2018 року, коли він проживав у відповідача.

Крім того, суд враховує факт подання відповідачем позову про встановлення графіку зустрічей з дитиною (справа № 419/8376/18). Подання вказаного позову додатково підтверджує факт тривалого проживання дитини з позивачем.».

Згідно з копією акту від 12.06.2018, виданого депутатом Новоайдарської селищної ради ОСОБА_11, в ході перевірки встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3, фактично мешкає без реєстрації ОСОБА_4, 2008 року народження, з батьком ОСОБА_3 та бабою і дідом з 22.06.2017.

Згідно з копією пояснювальної записки малолітнього ОСОБА_4 від 15.03.2018, останній з 22 червня 2017 мешкає разом з батьком ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3. З мамою спілкується по телефону та по вихідним дням за його бажанням.

Згідно з актом від 12.02.2018 за підписом трьох свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_14, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно постійно проживає з липня 2017 року разом зі своїм батьком - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3.

Згідно з копією акту державного виконавця від 01.02.2018, виходом за адресою: АДРЕСА_3, встановлено, що ОСОБА_3 офіційно не працює, до 01.09.2017 аліменти сплачував систематично. З 01.09.2017 аліменти не сплачує у зв'язку з тим, що дійсно дитина мешкає разом з ним та навчається у місцевій школі.

Крім цього, за клопотанням боржника ОСОБА_1, яке було судом задоволено у судовому засіданні, до матеріалів справи були долучені наступні документи.

Характеристика надана директором «Новоайдарської обласної загальноосвітньої санаторної школи-інтерната І-ІІІ ступенів», згідно з якою ОСОБА_4, 2008 року народження, навчається у школі з першого класу. Батьки ОСОБА_4 живуть окремо. Вихованням сина займалася мати - ОСОБА_1, яка забезпечила свого сина шкільними речами необхідними для навчання. Батько ОСОБА_3 у 1-3 класах з'являвся до сина іноді на свята Першого та Останнього дзвоника, не цікавився успіхами у навчанні, станом здоров'я. У четвертому класі ОСОБА_4 став частіше бувати у батька.

Згідно з копією акта депутата Новоайдарської селищної ради ОСОБА_6 від 21.11.2018, за адресою: АДРЕСА_2, мешкає ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4. Зі слів сусідів ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 мешкають за вказаною адресою з весни - з середини квітня та по теперішній час.

Згідно з копією довідки «Центральної амбулаторії загальної практики сімейної медицини смт. Новоайдар» від 06.12.2018, яка видана ОСОБА_1, в тому, що її дитина ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2, знаходився на амбулаторному лікуванні з 26.11.2018 по 30.11.2018, з діагнозом гостра респіраторна вірусна інфекція ускладнена бронхітом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані боржником та стягувачем письмові докази, а також їх пояснення, надані в судовому засіданні, суд позбавлений можливості встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки докази, надані учасниками справи, суперечать один одному, і жоден з них окремо або у своїй сукупності з іншими доказами не дає змоги суду дійти обґрунтованого висновку про наявність або відсутність тих обставин, які входять до предмета доказування у цій справі, тобто суд вважає їх недостатніми.

Разом з тим, на пропозицію суду допитати в судовому засіданні в якості свідка малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою встановлення місця його постійного проживання та наявності чи відсутності підстав для стягнення аліментів, стягувач ОСОБА_3 не заперечував та привіз дитину до суду, проте боржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 були категорично проти допиту дитини, у зв'язку з чим її допит судом не проводився.

Предметом доказування у цій справі є встановлення дійсного місця проживання дитини, оскільки боржник ОСОБА_1 звернулась з даною заявою до суду і стверджує, що у неї відсутній обов'язок сплачувати стягувачу аліменти на утримання сина ОСОБА_4, оскільки син і так постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Водночас, боржник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 відмовилися від допиту в судовому засіданні в якості свідка малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою встановлення місця проживання останнього. Втім, на думку суду, свідчення малолітнього ОСОБА_4 були б належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом його місця проживання. У зв'язку з відмовою боржника ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 від можливості допитати малолітнього свідка, суд критично оцінює пояснення ОСОБА_1 щодо місця проживання малолітньої дитини разом з нею та інші надані нею докази на підтвердження даного факту.

Таким чином, враховуючи, що судовий наказ був виданий судом відповідно до вимог чинного законодавства та в передбачені законом строки, судом не встановлено, що його було видано помилково та не встановлено, що обов'язок боржника відсутній повністю чи частково, суд вважає, що підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відсутні.

За таких обставин, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Керуючись ст. 76, 80, 81, 89, 258-260, 432 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_2 в інтересах боржника ОСОБА_1, стягувач - ОСОБА_3, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. С. Посохов