Справа № 285/4060/18
провадження у справі № 2/0285/1464/18
19 грудня 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суду Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Дуянової Г.Г. та осіб, які беруть участь у справі:
відповідача: ОСОБА_2 не прибув,
третя особа: ОСОБА_3
треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 не прибули
розглянувши заочно в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 173 по вул. Шевченка, 41/1, у м. Новограді-Волинському, Житомирської області (далі Квартира).
В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить 2/5 частки квартири, інші 3/5 частки належать її сину, ОСОБА_4, дочці ОСОБА_3, та онуці ОСОБА_5 У вказаній квартирі вони зареєстровані та постійно проживають. Відповідач зареєструвався в зазначеній квартирі, як член сімї, після у кладення шлюбу з ОСОБА_3, та постійно проживав до 2009 року. Після припинення шлюбних відносин відповідач забрав свої особисті речі та залишив квартиру. Однак, після вибуття останній не знявся з реєстрації за вказаною адресою, теперішнє місце його проживання невідоме. Позивач у звязку з реєстрацією відповідача у квартирі, позбавлена можливості оформити субсидію, що стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, зазначила, що позивач є її зятем, однак з дочкою не проживає у спірній квартирі з 2009 року, відносини не підтримує, виїхав за кордон.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином двічі, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав, що підтверджується матеріалами справи.
Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5в судове засідання не прибули.
ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її чоловіком, являється громадянином ОСОБА_8, з 2009 року не проживає у спірній квартирі, сімейних відносин не підтримують, але перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину.
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснили, що є сусідами позивача, підтвердили, що відповідач понад 8 років не проживає у спірній квартирі.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, третьої особи та свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6є власником 2/5 частин квартири АДРЕСА_1, власниками іншої 3/5 частини квартири є її син ОСОБА_4, дочка ОСОБА_3, та онука ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08 вересня 1997 року, та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30.09.2017 року (а.с.5, 6, 7).
Відповідач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_3 та зареєстрований у зазначеній квартирі.
Відповідно до акта обстеження депутата Новоград-Волинської міської ради від 02.11.2018 року відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.04.2009 року, що підтвердили сусіди ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с. 11).
Як зазначила позивач вона позбавлена можливості оформити субсидію, а відповідач добровільно знятися з реєстрації у вказаній квартирі не бажає.
Як вбачається зі змісту ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла членів сімї власника жилого приміщення протягом року. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 405 ЦК України).
За змістом ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Разом із тим, відповідно до вимог ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яким власник володіє, користується, розпоряджається на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У постанові від 16 листопада 2016 року № 6-709цс16 Верховним Судом України висловлено правову позицію про те, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.
За таких обставин суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин положень статей 383, 391 ЦК України.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобовязана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачу на праві власності належить квартира, у якій зареєстрований відповідач. Однак, відповідач безперервно, починаючи з 2009 року без поважних причин не проживає (відсутній) у вказаній квартирі.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11 грудня 2003 року встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили. Виходячи зі змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов'язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила таке користування, виселення із займаного приміщення та інше). Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно - є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.
Отже, оскільки позивач є власником квартири, а за змістом статті 391 ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сімї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і не ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3) таким, що втратив право користування квартирою № 173 по вул. Шевченка, 41/1 м. Новоград-Волинський, Житомирської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 22 грудня 2018 року.

Суддя Т.Б. Сташків