Справа № 194/1183/18
Номер провадження № 2/194/484/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

секретаря судового засідання Шеймухової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свою позовну вимогу вона мотивує тим, що з відповідачем з 02 грудня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя вони мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає разом з нею. На теперішній час вона та відповідач мешкають окремо, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за її відсутності.

Відповідач надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу за його відсутності.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 грудня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 938.

Від сумісного життя мають малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Своє батьківство відповідач по справі не оспорює.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 27 зазначеної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як розяснено у п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

За таких обставин, та з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 07 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, про що просить позивач в позовній заяві.

Крім того, згідно ст. ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір» підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 179, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 19, 76, 264, 265, 268, 273, 274, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини- задовольнити.

Стягувати щомісяця з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в с. Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, мешкає за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпро вул. Давидова буд. 61, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилася в м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в с. Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, мешкає за адресою: Дніпропетровська область м. Дніпро вул. Давидова буд. 61, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. на користь держави отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача 6001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Згідно зі ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині виплати аліментів межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін