Справа №175/2910/18
провадження №2-з/175/10/18
У Х В А Л А

Іменем України

24 липня 2018 року смт. Слобожанське

Суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області Бойко О.М. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 20 липня 2018 звернулась до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Зацікавленою особою за заявою ОСОБА_1 є ОСОБА_2.

Так, заявником в обґрунтування заяви зазначено, що вона має намір звернутися до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення попередньо оплаченої частки вартості житлового будинку та земельної ділянки в подвійному розмірі.

Крім того, заявник зазначила, що «29» листопада 2016 року уклала з ОСОБА_3 попередній договір купівлі-продажу житлового будинку, місце розташування якого: смт. Слобожанське, вул. В. Сухомлинського, 20, Дніпровського району Дніпропетровської області, та земельної ділянки площею 0,1023 га, кадастровий номер :02:004:0059 з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На сьогодні Заявник попередньо сплатила частку вартості житлового будинку та земельної ділянки в сумі 21 000 (двадцять одної тисячі) доларів США, що підтверджується відповідними банківськими квитанціями та попереднім договором купівлі-продажу. Задля того, щоб ОСОБА_3 не змогла продати або іншим чином розпорядитися спірним майном до вирішення судом справи по суті, заявник вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 заходи забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачає що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов може забезпечуватись шляхом накладенням арешту на майно, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано належних докази в підтвердження наявності достатніх підстав для забезпечення позову (зокрема не додано доказів належності майна, на яке заявник просить накласти арешт саме ОСОБА_2А.), а також не доведено той факт, що невжиття заходів по забезпеченню позову, може ускладнити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду за позовом, який ще не предявлено до суду.

Керуючись ст.ст. 149, 50-153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в пятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Бойко