Ухвала

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 264/1739/18

провадження № 61-48238ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року в справі за заявою ОСОБА_5 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей за заявою ОСОБА_4 про перегляд судового наказу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Судовим наказом Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2018 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 03 квітня 2018 року.

29 травня 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що судом при видачі наказу не був врахований той факт, що шлюб між сторонами на даний час не розірвано, діти мешкають окремо від батька за ініціативою дружини та без його згоди. ОСОБА_5 перешкоджає йому у здійсненні батьківських обов'язків, він у повному обсязі добровільно виконує батьківські обов'язки та утримує своїх дітей, що підтверджується товарними чеками. Водночас дружина не виконує своїх обов'язків, не піклується належним чином про дітей, не приділяє достатньо часу їх здоров'ю, що є підставою для скасування судового наказу.

Ухвалою Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за нововиявленими обставинами відмовлено.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що обставини, на які посилається ОСОБА_4 не є нововиявленими в розумінні статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановою Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2018 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

05 грудня 2018 року ОСОБА_4 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, посилаючись на неправильне застосування судам першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що на теперішній час у провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_5 до нього про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 4 тис. грн, дана обставина виникла після винесення наказу. В той же час з нього стягнуто на утримання дітей 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину. Отже, сумарний розмір стягнутих аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі й на її користь, призведе до неможливості мати кошти на своє утримання та участі в утриманні дітей. Також у провадженні суду знаходиться справа за його позовом до ОСОБА_5 про встановлення місця проживання з ним одного з дітей та усунення перешкод у спілкуванні батька з малолітньою дитиною, на утримання якого вже стягнуті аліменти. ОСОБА_5 не було надано доказів щодо розміру аліментів та наявності у нього доходів. Шлюб між ними не розірвано, діти проживають окремо від нього з ініціативи ОСОБА_5, в той час як він утримував та продовжує утримувати своїх дітей, що підтверджується товарними чеками. Судом при ухваленні судового наказу обставини його участі в утриманні дітей та відповідні докази не враховано. ОСОБА_5 перешкоджає йому у здійсненні батьківських прав та обов'язків, а тому він вважає, що стягнуті з нього аліменти будуть витрачатися ОСОБА_5 не на утримання дітей. Суди не оцінили в сукупності сімейні відносини між батьками дітей, проігнорували положення статті 162 ЦПК України і не врахували всі докази у справі.

Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України передбачено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що наведені в заяві обставини, а саме, факт перебування сторін у шлюбі, добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок, а також перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов'язку, наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні, не є нововиявленими обставинами в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судами попередніх інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду та не дають підстав для висновку про незаконність судових рішень.

Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Разом із тим, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою і шостою статті 394, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 серпня 2018 року та постанову Донецького апеляційного суду від 01 листопада 2018 року в справі за заявою ОСОБА_5 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей за заявою ОСОБА_4 про перегляд судового наказу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов