Справа № 127/8754/18
Провадження № 22-ц/772/1597/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Марчук В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 рокуСправа № 127/8754/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

головуючої: Марчук B.C.,

суддів: Денишенко Т.О. , Берегового О.Ю.,

секретар : Торбасюк О.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 127/8754/18 за позовом ОСОБА_3 до Вінницької обласної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва про стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2018 року о 09.44 год., дата виготовлення повного тексту рішення невідома,

В с т а н о в и в :

У квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 зі скаргою на дії працівників бібліотеки та просив провести розгляд скарги за його присутності.

Директор бібліотеки ОСОБА_4 надіслала йому лист від 13.07.2016 року з вихідним № 288, який ОСОБА_3 отримав 20.07.2016 року. З листа вбачалося, що розгляд скарги відбувся без його участі, тобто з порушенням ЗУ «Про звернення громадян».

На це 21.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 про визнання її дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково. Було визнано бездіяльність директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4, щодо не запрошення на розгляд скарги від 04.07.2016 року та надання відповіді без участі ОСОБА_3 в розгляді скарги, протиправною та зобов'язано директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 розглянути скаргу ОСОБА_3 з дотриманням вимог статтей 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», надавши ОСОБА_3 можливість бути присутнім при розгляді скарги.

Ще позивач у своєму позові зазначає, що враховуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2017 року, він звернувся до Уповноваженого ВРУ з прав людини із заявою про притягнення директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4, яка є посадовою особою, до адміністративної відповідальності, тому що вважав, що даною посадовою особою було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2017 року про притягнення директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, провадження у справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Однак, постановою Апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2017 року, було скасовано постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2017 року та визнано винною директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП.

Позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у стражданнях яких він зазнав здійснюючи захист свого порушеного права у судах, тим самим витрачаючи значні зусилля та свій час для його відновлення. Під час захисту свого порушеного права ним було докладено максимум зусиль для організації свого часу. Дані обставини призвели до хвилювань та переживань, що негативно відобразилися на його фізичному та психоемоційному стані.

Згідно вищезазначеного ОСОБА_3 вважає, що усі наявні підстави передбаченні чинним законодавством для стягнення моральної шкоди з відповідача так, як було здійснено порушення його прав суб'єктом владних повноважень, а саме: директором Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва.

У зв'язку з вищенаведеним, позивач просив суд стягнути з Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва на свою користь моральну шкоду у розмірі 22005,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2018 року позов задоволено частково. Вирішено: стягнути з Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 500 (п'ятсот) гривень 00 копійок.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_3 оскаржив його в апеляційному порядку як незаконне, необгрунтоване та таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права.

Просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2018 року та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заявник обгрунтовує вимоги своєї апеляційної скарги тим, що судом було неповно з'ясовано всі обставини, що мають значення для справи та вказує на невідповідність висновків, викладених у оскарженому рішенні, обставинам справи.

Від адвоката Дідиченко О.О., який представляє інтереси Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки імені К.А. Тімірязєва надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3, у якому він просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Частиною першою статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди , у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, справа підлягає апеляційному розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно частин першої - п'ятої ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам відповідає повністю.

Згідно ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, в ході розгляду справи встановлено наступні обставини.

04.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 зі скаргою на дії працівників бібліотеки та просив провести розгляд скарги за його присутності.

Директор бібліотеки ОСОБА_4 надіслала йому лист від 13.07.2016 року з вихідним № 288, який ОСОБА_3 отримав 20.07.2016 року. З листа вбачалося, що розгляд скарги відбувся без його участі, тобто з порушенням ЗУ «Про звернення громадян».

На це 21.09.2016 року ОСОБА_3 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 про визнання її дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково. Було визнано бездіяльність директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4, щодо не запрошення на розгляд скарги від 04.07.2016 року та надання відповіді без участі ОСОБА_3 в розгляді скарги, протиправною та зобов'язано директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 розглянути скаргу ОСОБА_3 з дотриманням вимог статтей 18, 19 ЗУ «Про звернення громадян», надавши ОСОБА_3 можливість бути присутнім при розгляді скарги. (а.с. 12-17).

Враховуючи рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.03.2017 року, позивач звернувся до Уповноваженого ВРУ з прав людини із заявою про притягнення директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4, яка є посадовою особою, до адміністративної відповідальності, тому що вважав, що нею було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ст. 212-3 КУпАП.

Відповідно до постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2017 року про притягнення директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, провадження у справі було закрито у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Однак, постановою Апеляційного суду Вінницької області від 28.12.2017 року, постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2017 року було скасовано, директора Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязєва ОСОБА_4 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 212-3 КУпАП, з закриттям провадження у справі, у зв'язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Зазначене адмінправопорушення полягає у незапрошенні директором Вінницької обласної універсальної наукової бібліотеки ім. К.А. Тімірязева ОСОБА_4 скаржника ОСОБА_3 на розгляд його скарги від 04.07.2016 року. (а.с. 18-20).

Моральну шкоду у розмірі 22005 грн. позивач обгрунтовував його стражданнями, яких він зазнав, здійснюючи захист свого порушеного права у судах, тим самим, витрачаючи значні зусилля та свій час для відновлення порушених прав.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачу відповідачем була завдана моральна шкода.

При цьому, суд правильно керувався нормами ст.ст. 1, 18, 19, 25 Закону України «Про звернення громадян» та ст. 1172 ЦК України.

Так, ст. 25 ч.2 Закону України «Про звернення громадян» говорить про те, що громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішенням органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Стаття 1172 ЦК України вказує на те, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх службових обов'язків.

Як видно з апеляційної скарги, оскаржується лише розмір моральної шкоди.

А як уже було зазначено, відповідно до ст. 25 ч.2 Закону України «Про звернення громадян», розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

У ст. 23 ЦК України говориться, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Саме встановленими обставинами та зазначеними правовими нормами керувався суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди, що теж є правильним, Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд ще виходив з засад розумності та справедливості, що теж відповідає діючому законодавству.

І, на думку Апеляційного суду Вінницької області у складі колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір моральної шкоди, вказаний позивачем, є завищеним, а тому підлягає лише частковому його задоволення у розмірі 500 грн., оскільки розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді та не може бути засобом отримання доходу.

Дуже слушним, у даному випадку, є посилання суду на рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі «Перна проти Італії» та від 09 лютого 2007 року у справі «Білуха проти України», у яких говориться, що в окремих випадках, визнання судом порушення, саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі.

Посилання апелянта, що суд першої інстанції мав зробити розрахунок суми моральної шкоди, є помилковим трактуванням діючого законодавства, оскільки, відповідно до уже зазначених норм матеріального права таких, як ст. 23 ЦК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає розмір грошового відшкодування залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, і у жодній правовій нормі не говориться про обов'язок суду робити розрахунок для визначення моральної шкоди.

Таким чином, оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги його не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Вінницької області від 10 липня 2018 року ОСОБА_3 було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення апеляційним судом судового рішення у справі.

Відповідно до п.1.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про відшкодування моральної шкоди становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1762 грн.

Згідно з п.п. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні апеляційної скарги на рішення суду судовий збір оплачується в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Тобто, на час подання апеляційної скарги, сума судового збору, що підлягала сплаті становить 2643 грн. (розрахунок (1762 *150) : 100 = 2643).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2643 грн. слід стягнути з особи, яка її подала - ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 травня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави - 2643 грн. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, яким є 07 вересня 2018 року.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: В.С. Марчук