Постанова

Іменем України

06 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 201/12628/16-ц

провадження № 61-17574св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), ВисоцькоїВ. С., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне підприємство «Вега Авто»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Вега Авто» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року в складі колегії суддів: Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Вега Авто» (далі - ПП «Вега Авто») про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 з вересня 2015 року працював у ПП «Вега Авто» та 31 грудня 2015 року поштою направив відповідачу заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, яка була отримана останнім 05 січня 2016 року. У подальшому позивач дізнався, що його звільнено 21 грудня 2015 року на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, проте трудову книжку він не отримував, з наказом про звільнення не ознайомлений. Вказував, що його звільнено з порушенням норм трудового законодавства, а неправомірні дії відповідача завдали йому моральної шкоди.

На підставі викладеного ОСОБА_4 просив: визнати протиправними дії ПП «Вега Авто» та зобов'язати повернути йому трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення за власним бажанням; зобов'язати відповідача сплатити середньомісячну заробітну плату за вимушений прогул з 01 січня 2016 року до 15 квітня 2016 року в розмірі 19 565 грн та моральну шкоду за період з 01 січня 2016 року до 08 серпня 2016 року в розмірі 30 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2017 року (в складі судді Ходаківського М. П.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не оскаржував наказ про звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України від 21 грудня 2015 року, який видано до подання ним заяви про звільнення за власним бажанням. Позивачем не подано доказів відмови підприємства у видачі йому трудової книжки. Оскільки звільнення ОСОБА_4 відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, а при розгляді справи не встановлено факту порушення прав позивача, то відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Визнано протиправними дії ПП «Вега Авто» в частині затримки видачі трудової книжки ОСОБА_4 та зобов'язано ПП «Вега Авто» повернути її. Стягнуто з ПП «Вега Авто» на користь ОСОБА_4 заробітну плату за затримку видачі трудової книжки за період з 01 січня 2016 року до 15 квітня 2016 року в розмірі 19 565 грн, яка визначена без урахування податків та інших обов'язкових платежів. Стягнуто з ПП «Вега Авто» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн та судові витрати у розмірі 1 212,64 грн. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивач звільнений з роботи з 21 грудня 2015 року та з січня 2015 року намагається повернути свою трудову книжку, через неправомірні дії відповідача весь цей час він не міг працювати та вимушений був отримати нову трудову книжку для працевлаштування. Листом від 12 січня 2016 року ПП «Вега Авто» повідомило позивача, що він завдав підприємству збитків, тому трудова книжка буде повернута лише після розгляду справи по стягнення коштів та внесенні відповідного запису про причину звільнення.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПП «Вега Авто», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не вказав, які саме дії відповідача він просить визнати протиправними та в чому полягає їх протиправність. Апеляційний суд дійшов помилкового висновку щодо протиправних дій ПП «Вега Авто» в частині затримки видачі трудової книжки. Позивач не звертався до підприємства з проханням повернути трудову книжку. ОСОБА_4 звільнено у зв'язку із заподіянням підприємству матеріальної шкоди. Судами не вірно визначено середній заробіток, який виплачено позивачу за час затримки видачі трудової книжки.

У серпні 2017 року ОСОБА_4 подав відзив на касаційну скаргу, вказуючи на те, що відповідач з порушенням норм трудового законодавства не повернув позивачу трудову книжку. Представник відповідача повідомив, що принесе трудову книжку у судове засідання, проте вказаних дій не вчинив, обґрунтовуючи це тим, що вона направлена поштою, проте на підтвердження вказаних обставин доказів не надав. Позивач звертався до ПП «Вега Авто» з проханням повернути трудову книжку, проте його прохання залишено без задоволення, що підтверджується листом за підписом керівника цього підприємства.

03 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою і другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Суди встановили, що ОСОБА_4 працював у ПП «Вега Авто» та наказом від 21 грудня 2015 року був звільнений на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Відповідач в день звільнення не видав позивачу належно оформлену трудову книжку.

На час розгляду справи судом апеляційної інстанції, відповідачем не подано доказів повернення трудової книжки позивачу, або вчинення дій, спрямованих на виконання вимог трудового законодавства щодо повернення трудової книжки.

Відповідно до частини п'ятої статті 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Оскільки позивачу, який був звільнений 21 грудня 2015 року, трудову книжку не було повернуто, що свідчить про вину відповідача у затримці видачі трудової книжки, то апеляційний суд правильно вважав, що є підставою для застосування вимог статті 235 КЗпП України.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, апеляційний суд правильно виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, а також правильно встановив її розмір.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що судом безпідставно обчислено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу на підставі виписки з карткового рахунку, на який могли бути зараховані інші грошові надходження, оскільки судом апеляційної інстанції взято до уваги лише заробітку плату позивача, що підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема, вищевказаною випискою.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Вега Авто» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В.С. Висоцька

В. В. Пророк