Єдиний унікальний номер: 448/197/17
Провадження № 2/448/90/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07.06.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 2,4824 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 11.02.2005р.

Вказує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а після її смерті належну їй спадщину по 1/2 частині успадкували чоловік ОСОБА_4 та син ОСОБА_5, які спільно проживали зі спадкодавцем на час її смерті.

Зазначає, що 27.04.2008р. помер ОСОБА_4, якому належала земельна ділянка площею 1,1714 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_4, НОМЕР_5, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 виданого 11.02.2005р.

Стверджує, що спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично успадкував ОСОБА_5, який проживав зі спадкодавцем однією сім'єю більше п'яти років перед відкриттям спадщини та вважається спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.

Також покликається на ті обставини, що після смерті ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_6, належну йому спадщину, до складу якої входять зазначені вище земельні ділянки, які такий успадкував після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4, фактично прийняв позивач по справі ОСОБА_1, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначені земельні ділянки останній не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведені обставини, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав однією сім'єю з ОСОБА_4, 1925р.н., котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з 05.06.2002р. року до дня його (ОСОБА_4.) смерті за адресою: АДРЕСА_1 а також визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_5, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник - адвокат ОСОБА_2 Також в матеріалах справи міститься заява адвоката ОСОБА_2, в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі.

Представник відповідача - Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує.

Представник третьої особи - завідувач Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомлення, в якій зазначив, що спадкові справи після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, та після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в нотаріальній конторі не заводилися. Також надіслав на адресу суду копії сторінок спадкової справи №96/2011, заведеної після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та клопотання, в якому просить розглядати дану справу за їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз'яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 2,4824 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 11.02.2005р.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який фактично прийняв дану спадщину, був син спадкодавця ОСОБА_3 - її син ОСОБА_5.

Так, із довідки, виданої виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області 24.11.2016р. за №1501 ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживав син ОСОБА_5.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_5 не заявив про відмову від даної спадщини.

Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_3

Із повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 05.12.2017р. за №01-16/827 відомо, що після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкова справа не заводилась.

Суд не приймає до уваги доводів представника позивача про те, що спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 по 1/2 частині прийняти її син ОСОБА_5 та чоловік ОСОБА_4 з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні докази, зокрема письмові документи, які б підтверджували факт укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та відповідно не підтверджено право ОСОБА_4 на спадкування за законом у першу чергу в порядку статті 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3

Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавцю ОСОБА_3 спірну земельну ділянку успадкував її син ОСОБА_5

24.07.2008р. відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_4.

До складу даної спадщини входить земельна ділянка площею 1,1714 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_4, НОМЕР_5, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 виданого 11.02.2005р.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя усім своїм майном, в тому числі зазначеною вище земельною ділянкою не розпорядився.

У зв'язку з відсутністю заповіту спадкодавця ОСОБА_4 та відсутністю спадкоємців першої-третьої черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті ОСОБА_4, право на спадкування такої в порядку ч.2 ст.1258 ЦК України отримали спадкоємці четвертої черги спадкування за законом, зокрема ОСОБА_5

Матеріалами справи підтверджено, а тому суд вважає доведеним факт того, що спадкодавець ОСОБА_4 дійсно спільно проживав із ОСОБА_5 з 05.06.2002р. по день його смерті - до 24.07.2008р. за адресою: АДРЕСА_1 вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. Даний факт проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_4 однією сім'єю підтверджується довідкою, виданою виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 21.05.2018р. №528.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4, ОСОБА_5 як спадкоємець четвертої черги спадкування за законом вчинив дії, які свідчать про прийняття ним даної спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області 24.11.2016р. за №1504 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 На час смерті разом з ним за вказаною адресою проживав ОСОБА_5.

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_5 не заявив про відмову від даної спадщини.

Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України, позивач ОСОБА_5 вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4

Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 05.12.2017р. за №01-16/827 відомо, що після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 спадкова справа не заводилась.

Тобто, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_4 судом не встановлено.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5. До складу даної спадщини входить право власності на зазначені вище земельні ділянки, які ОСОБА_5 успадкував в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_5 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги спадкування за законом даної спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.04.2018р. №51678967 та копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, за №96/2011, вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 єдиний звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та подав таку заяву у встановлений законом строк.

Спадкоємців першої черги спадкування за законом та інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину ОСОБА_5, крім позивача ОСОБА_1, судом не встановлено.

В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4; копією актового запису про смерть ОСОБА_5 копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 виданого 31.08.2004р.; копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 виданого 11.02.2005р.; листом-повідомленням з Мостиської державної нотаріальної контори від 05.12.2017р. №01-16/827; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.12.2017р. №50133204; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.12.2017р. №50133224; копією спадкової справи №96/2011, заведеної після смерті ОСОБА_5; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.04.2018р. №51678967; довідками, виданими виконкомом Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 14.11.2016р. за №1501, від 24.11.2016р. №1503, від 24.11.2016р. за №1504 та від 21.05.2018р. №528; копією свідоцтва про народження ОСОБА_5; копіями паспорта та свідоцтва про народження ОСОБА_1, позивача по справі; іншими матеріалами справи.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Оскільки у зв'язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачем) права власності на вищевказане майно.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_5; він у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняв дану спадщину; до складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входять зазначені земельні ділянки, які такий успадкував в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 і ОСОБА_4; право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірні земельні ділянки було посвідчене Державними актами, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ним права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом.

Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті брата (спадкодавця) ОСОБА_5

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав однією сім'єю з ОСОБА_4, 1925р.н., котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, з 05.06.2002р. року до дня його (ОСОБА_4.) смерті за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на земельну ділянку площею 2,4824 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_1, НОМЕР_2, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого 11.02.2005р., та право власності на земельну ділянку площею 1,1714 га, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_4, НОМЕР_5, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мишлятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 виданого 11.02.2005р.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення суду набрало законної сили «__»________________20__ р.

Суддя Ю.В.Кічак