КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/4141/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2353/2018
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2018 року у складі судді Борець Є.О.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , Київського квартирно-експлуатаційного управління, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Головне квартирно-експлуатаційне управління Збройних Сил України, Комісія з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України, Військова служба правопорядку у Збройних Силах України, Міністерство оборони України про визнання незаконними дій житлової комісії, що полягають у знятті позивача з квартирного обліку; визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про вжиття цього заходу, а також зобов`язання поновити позивача на квартирному обліку; визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про скасування рішення про розподіл квартири; визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про повторний розподіл квартири; зобов`язання передати список розподілу квартири на повторний розподіл квартири, зобов`язання передати список розподілу квартири на погодження та затвердження, а також оформлення ордеру на вселення позивача в квартиру,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 та Київського квартирно-експлуатаційного управління (надалі - КЕУ) про визнання незаконними дій житлової комісії, що полягають у знятті позивача з квартирного обліку; визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про вжиття цього заходу, а також зобов`язання поновити позивача на квартирному обліку; визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про скасування рішення про розподіл квартири; визнання незаконним та скасування рішення житлової комісії про повторний розподіл квартири; зобов`язання передати список розподілу квартири на повторний розподіл квартири, зобов`язання передати список розподілу квартири на погодження та затвердження, а також оформлення ордеру на вселення позивача в квартиру.

В обґрунтування позову зазначав, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 30 липня 1994 року був зарахований на квартирний облік.

Наказом командувача ПС ЗС України № 262 від 17 червня 2009 року ОСОБА_1 був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту та вийшов на пенсію за вислугою років.

Водночас, позивач був залишений на квартирному обліку: в загальній черзі осіб, які потребують поліпшення житлових умов, він мав АДРЕСА_1 , а в черзі осіб, які мають право на першочергове отримання житла, - № 3.

30 січня 2017 року на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_2 .

Однак, 28 квітня 2017 року на засіданні житлової комісії військової частини НОМЕР_1 позивач несподівано був знятий з квартирного обліку та виключений зі списку загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та списку безквартирних військовослужбовців цього гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла.

Посилаючись на те, що вказані дії відповідача не відповідають закону та порушують право позивача на житло, ОСОБА_1 , з урахуванням уточнень, просив:
визнати незаконними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у знятті позивача з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов серед військовослужбовців Бориспільського гарнізону;
визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в протокол засідання цієї комісії № 6 від 28 квітня 2017 року, в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку;
зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити позивача на квартирному обліку та включити його у список загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та список безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла, з 30 липня 1994 року;
визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в протоколі засідання цієї комісії № 8 від 30 травня 2017 року, про скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладеного в протоколі засідання цієї комісії № 3 від 30 січня 2017 року, про погодження надання ОСОБА_1 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 ;
визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в протоколі засідання цієї комісії № 10 від 30 червня 2017 року, про погодження надання ОСОБА_4 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2 ; зобов`язати житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати Київському КЕУ список розподілу житлової площі в частині надання ОСОБА_1 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 ;
зобов`язати Київське КЕУ передати цей список розподілу житлової площі командиру військової частини НОМЕР_1 ;
зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 затвердити вказаний список розподілу житлової площі та передати його виконавчому комітету Бориспільської міської ради для оформлення ордеру на вселення позивача та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_2 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , що полягають у знятті ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення його зі списку загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в п. 9 протоколу засідання цієї комісії № 6 від 28 квітня 2017 року, про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та виключення його зі списку загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла.

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку та включити його у список загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та список безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла, з 30 липня 1994 року.

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в п. 11 протоколу засідання цієї комісії № 8 від 30 травня 2017 року, про скасування рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладеного в протоколі засідання цієї комісії № 3 від 30 січня 2017 року, про погодження надання ОСОБА_1 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 .

Визнано незаконним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , викладене в протоколі цієї комісії № 10 від 30 червня 2017 року, про погодження надання ОСОБА_4 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язано житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати до Київського квартирно-експлуатаційного управління список розподілу житлової площі з інформацією про надання ОСОБА_1 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2 .

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі представник військової частини НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на час звільнення позивача з військової служби він не мав права бути залишеним на квартирному обліку, оскільки звільнився у запас із закінченням контракту, а залишаються на квартирному обліку лише ті громадяни, які звільнилися з військової служби у запас або відставку: за віком; за станом здоров`я; у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами.

Також вказано, що районним судом безпідставно встановлено про «надання» кв. АДРЕСА_2 позивачу та членам його сім`ї житловою комісією військової частини НОМЕР_1 та перебрано на себе повноваження житлової комісії, зобов`язавши житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати до Київського КЕУ список розподілу житлової площі з інформацією про надання ОСОБА_1 та його сім`ї у складі дружини ОСОБА_2 та сина ОСОБА_3 , безпосередньо, квартири АДРЕСА_2 .

Посилаючись на відсутність порушення права позивача на отримання житла, проведення судового засідання 30 липня 2018 року за відсутності повноважного представника Київського КЕУ та доказів належного повідомлення третіх осіб у справі, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Згідно п. 9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року справа підлягає розгляду за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Колегія суддів, вислухавши представників військової частини НОМЕР_1 та Київського квартирно-експлуатаційного управління, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_1 та його представника, а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , правонаступником якої є НОМЕР_1 (а.с.29-31, 71 т.1).

Згідно копії виписки з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 №18 від 30 липня 1994 року 03 липня 1994 року, ОСОБА_1 зі складом сім`ї був зарахований на квартирний облік (а.с.34 т.1).

Встановлено, що наказом командувача ПС ЗС України № 262 від 17 червня 2009 року ОСОБА_7 був звільнений з військової служби в запас у зв`язку із закінченням контракту та 05 серпня 2009 року позивач був виключений зі списків військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 (а.с.32-35,50 т.1).

Згідно рішення № 3 від 30 січня 2017 року, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 погодила надання позивачу квартири АДРЕСА_2 (а.с.36т.1).

Між тим, рішенням житлової комісії № 6 військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку та виключений зі списку загальної черги безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону та списку безквартирних військовослужбовців Бориспільського гарнізону, що мають право на першочергове отримання житла як такий, що втратив право перебувати на квартирному обліку після звільнення у запас з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту (а.с.48 т.1).

Окрім цього, рішенням № 8 від 30 травня 2017 року, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 скасувала попереднє рішення про погодження надання ОСОБА_1 кв. АДРЕСА_2 полі (а.с.206 т.1).

Встановлено, що 30 червня 2017 року житлова комісія військової частини НОМЕР_1 погодила надання зазначеної квартири військовослужбовцю ОСОБА_4 (а.с.71т.1).

Задовольняючи позов частково, районний суд виходив з того, що зняття ОСОБА_1 з квартирному обліку суперечить ч. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 3.12 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України № 577 від 06 жовтня 2006 року.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо, враховуючи наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на час звільнення позивача з військової служби) передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Районний суд, ухвалюючи рішення, обґрунтовано керувався п. 9 ст. 12 згаданого Закону України, проте неправильно витлумачив зміст даної норми права.

Так, дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.

Відповідно до пункту 10 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220, з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 (діючого на час звільнення позивача з військової служби) облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. Військовослужбовці, зараховані на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень. Військовослужбовці беруться на квартирний облік рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром військової частини. Датою постановки на квартирний облік вважається день, коли було винесене рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Установлено, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 липня 1994 року ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік.

Зі змісту витягу з наказу № 262 від 17 червня 2009 року убачається, що ОСОБА_1 звільнений у запас на підставі пункту а ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Відповідно до матеріалів справи, рішенням житлової комісії № 6 військової частини НОМЕР_1 від 28 квітня 2017 року ОСОБА_1 був знятий з квартирного обліку як такий, що втратив право перебувати на квартирному обліку після звільнення у запас з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

За наведених підстав, рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 травня 2017 року було обґрунтовано скасовано рішення комісії від 30 січня 2017 року про попереднє погодження надання позивачу кв. АДРЕСА_2 полі.

Згідно п. 37 Положення військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при звільненні з військової служби у запас чи відставку за віком, за станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами у разі неможливості використання на службі залишаються на квартирному обліку до одержання житла у військовій частині.

Отже, вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби так і нині, а також Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220, з урахуванням змін, внесених наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 року № 20 (діючого на час звільнення позивача з військової служби) не передбачають залишення позивача на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , як особи, що потребує поліпшення житлових умов з огляду на його звільнення у зв`язку із закінченням контракту.

ОСОБА_1 звільнений із військової служби у запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку дії контракту, а ця обставина позбавляла його права залишатися на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 , остільки підставою для звільнення позивача в запас було саме закінчення строку дії контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційний заходів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові №752/5881/15ц від 06 червня 2018 року, яка залишилася поза увагою суду.

Не надають правових підстав до перебування позивача на квартирному обліку після звільнення з військової служби й положення нині чинної Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337.

З урахуванням викладених обставин, виключення ОСОБА_1 і членів його сім`ї з квартирного обліку було правомірним, а ухвалене по справі судове рішення в задоволеній частині позовних вимог незаконним.

При цьому, колегія суддів також враховує хибність посилання районного суду на нормативно-правовий акт, який втратив чинність, а саме на: Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої Наказом Міністра оборони України №577 від 06 жовтня 2006 року, яка не підлягає застосуванню.

Судом першої інстанції не враховано, що згідно п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями та п. 3.12 Інструкції зазначаються інші випадки, передбачені законодавством для зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов. У справі таким випадком є звільнення з військової служби у зв`язку з закінченням контракту, що вказує на неправильне застосування судом норм матеріального права, яке в даному випадку полягає в незастосуванні закону, який підлягав застосуванню.

Колегія суддів визнає необґрунтованими висновки районного суду про те, що рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 позивачубула надана квартира, остільки вказане спростовується матеріалами справи.

Так, зі справи убачається, що на засіданні житлової комісії було лише прийнято рішення, оформлене протоколом № 3 від 30 січня 2017 року, про погодження надання кв. АДРЕСА_2 позивачу.

Між тим, судом першої інстанції не враховано, що таке рішення не могло бути підставою для отримання ордеру та вселення позивача та членів його сім`ї до спірної квартири, а мало рекомендаційний характер, остільки Інструкцією № 737 передбачено порядок надання житлових приміщень військовослужбовцям, який включає декілька етапів погодження до моменту безпосередньо надання квартири, тобто отримання ордеру: після погодження житловою комісією Список розподілу житла направляється КЕВ(КЕЧ) району до Служби правопорядку (абз.4 п.4.4 Інструкції №737), далі Список розподілу житла передається до Головного квартирно-експлуатаційного управління України (абз.6 п.4.4 Інструкції №737), після перевірки ГоловКЕУ Список розподілу постійного житла розглядається Комісією з контролю за розподілом житла у гарнізонах ЗС України, після цього КЕВ(КЕЧ) району подає затверджений начальником гарнізону витяг зі списку розподілу постійного житла у гарнізоні, погоджений протоколом засідання Комісії з контролю за розподілом житла у гарнізонах Збройних Сил України до державної адміністрації для видачі ордера.

Таким чином, твердження суду про надання квартири АДРЕСА_2 позивачу та членам його сім`ї житловою комісією військової частини НОМЕР_1 не відповідає обставинам справи.

Безпідставним, також, є твердження суду першої інстанції про порушення права ОСОБА_1 на житло діями житлової комісії, оскільки право позивача на отримання житла не порушено.

Відповідно до справи, позивач забезпечений службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.35 т.1), в якій він проживає разом із сім`єю, а також за ним зберігається право на покращення житлових умов в інший спосіб, передбачений законом.

Окрім цього, повноваження щодо забезпечення осіб житлом чи поліпшення їх житлових умов віднесено до компетенції суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.ст. 51-53 ЖК України надання жилих приміщень здійснюється відповідними органами і не відноситься до компетенції суду.

Разом з тим, зобов`язавши житлову комісію військової частини НОМЕР_1 передати до Київського КЕУ Список розподілу житлової площі з інформацією про надання ОСОБА_1 та його сім`ї кв. АДРЕСА_2 , суд першої інстанції перебрав на себе повноваження житлової комісії, що не передбачено положеннями діючого законодавства.

При цьому, колегія суддів вважає правильними висновки районного суду про відмову у позові в частині вимог про зобов`язання вчинити дії Київським КЕУ та командиром військової частини, як такі, що не ґрунтуються на законі.

Твердження апеляційної скарги про порушення судом прав інших учасників справи у зв`язку з розглядом справи у їх відсутність, колегія суддів визнає безпідставними, остільки матеріали справи не містять доказів уповноваження скаржника на представлення їх інтересів.

Враховуючи викладені обставини та наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги й скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_1 , як постановленого з неправильними застосуванням норм матеріального права, та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у позові.
В решті рішення суду першої інстанціїслід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2018 року в частині задоволених вимог ОСОБА_1 скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: