Справа № 603/478/18
Провадження №2/603/252/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2018 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Іванчука В. М.

серетар судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Монастириська справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить встановити факт, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_5, який помер 27.01.2014 року, визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті 27.01.2014 року ОСОБА_6, а саме на: земельну ділянку площею 0,49 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №045975; земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №045975; земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №046296; земельну ділянку площею 1,37 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №046296, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 05.03.2009 року померла ОСОБА_7, після смерті якої залишилось спадкове майно, яке прийняв брат померлої ОСОБА_5, оскільки відноситься до спадкоємців за законом другої черги та проживав на час відкриття спадщини із спадкодавцем. 27.01.2014 року ОСОБА_5 помер, після смерті якого залишилось вказане вище спадкове майно. Дану спадщину прийняла позивач, оскільки є двоюрідною сестрою спадкодавця та в межах шестимісячного строку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з розбіжностями в актових записах про народження матері позивача, позивача, та втратою оригіналу державного акта на право приватної власності на землю.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, у поданому позові просить розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, у поданому відзиві на позов позовні вимоги визнали повністю, з обставинами, викладеними у позові погодилися, просять розглядати справу за відсутності їхнього представника.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст.200 ЦПК України, в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із такого.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ИД №464854 від 30.11.1977 року батьками позивача ОСОБА_4 (дошлюбне ОСОБА_8) С.І. вказано: ОСОБА_8 та ОСОБА_9.

При укладенні шлюбу 23.02.1967 року з ОСОБА_4 позивач змінила своє дошлюбне прізвище «Абрамець» на «Лавро», що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІІ-УР №870924 від 23.02.1967 року, актовий запис №7.

Батьками матері позивача ОСОБА_9 згідно свідоцтва про народження серії ІІ-ИД №298010 від 08.08.1980 року були: ОСОБА_10 та ОСОБА_11.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_4 (свідоцтво серії І-ИД №464854 від 30.11.1977 року) її мати записана як «Абрамець Олена Іванівна», а у свідоцтві про народження матері позивача (серії ІІ-ИД №298010 від 08.08.1980 року) мати позивача записана як «Абрамець Гелена Іванівна».

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії І-ИД №453717 та свідоцтва про народження спадкодавця ОСОБА_5 серії І-УР №897394 від 20.11.1959 року їхніми батьками були: ОСОБА_12 та ОСОБА_13.

ОСОБА_13 при укладенні шлюбу 24.02.1927 року з ОСОБА_12 змінила своє дошлюбне прізвище «Абрамець» на «Остапюк», що вбачається з даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №8, сформованого 27.04.2018 року.

Батьками ОСОБА_12 (дошлюбне ОСОБА_11) А.І. були: ОСОБА_10 та ОСОБА_11, що вбачається з даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №1, сформованого 27.04.2018 року.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_7 серії І-ИД №453717 батьки зазначені як «ОСОБА_12 та ОСОБА_13», а у свідоцтві про народження ОСОБА_5 серії І-УР №897394 від 20.11.1959 року як «ОСОБА_12 та ОСОБА_13».

ОСОБА_5 помер 27.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №164555 від 28.01.2014 року, актовий запис №02.

Відповідно до п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності, тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Зі змісту розяснень Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та п.26 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вбачається, що в позовному провадженні факт не може встановлюватися сам по собі в якості окремої позовної вимоги, а є предметом доказування, як обставина справи, що має юридичне значення для підтвердження вимог у існуючому спорі про право, що розглядається судом і підлягає встановленню в мотивувальній частині при ухвалені рішення.

Судом встановлено, що мати спадкодавця ОСОБА_12 ОСОБА_12 (дошлюбне ОСОБА_11) А.І. та мати позивача ОСОБА_4 (дошлюбне ОСОБА_11) С.І. ОСОБА_9 були рідними сестрами, а позивач ОСОБА_4 (дошлюбне ОСОБА_9) С.І. двоюрідною сестрою померлого 27.01.2014 року ОСОБА_5

Встановлення факту родинних відносин, а саме, що позивач ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5, який помер 27.01.2014 року необхідне позивачу для реалізації спадкових прав, яка має намір визнати за собою право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що встановлення даного факту відповідатиме інтересам позивача та забезпечить реалізацію її законних прав з наступних підстав.

Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №045975 від 19.09.2003 року ОСОБА_7 належала земельна ділянка загальною площею 0,64 га у межах згідно з планом, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,49 га, земельна ділянка площею 0,15 га.

ОСОБА_7 померла 05.03.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №083628 від 06.03.2009 року, актовий запис №04.

Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №565/01-16 від 29.08.2018 року, згідно даних спадкового реєстру після смерті 05.03.2009 року ОСОБА_7 спадкові справи не заводились.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що належні ОСОБА_7 на праві власності земельні ділянки успадкував її брат ОСОБА_5, оскільки на час відкриття спадщини проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідкою №222, виданою 03.05.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав.

Згідно ксерокопії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР №046296 від 19.09.2003 року ОСОБА_6 належала земельна ділянка загальною площею 1,52 га в межах згідно з планом, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, до складу якої входить: земельна ділянка площею 1,37 га, земельна ділянка площею 0,15 га.

ОСОБА_5 помер 27.01.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ИД №164555 від 28.01.2014 року, актовий запис №02.

Як встановлено судом, у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ТР №046296 від 19.09.2003 року спадкодавець зазначений як «Остапюк Іван Теодорович», а у свідоцтві про смерть серії І-ИД №164555 від 28.01.2014 року як «Остапюк Іван Теодорович».

Державний акт на право власності на землю серії ТР №046296 від 19.09.2003 року, виданий ОСОБА_6 та державний акт на право власності на землю серії ТР №045975 від 19.09.2003 року, виданий ОСОБА_7 на час розгляду справи втрачені, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» розміщено оголошення, про те, щоб вважати загублені державні акти недійсними.

Згідно довідки №144, виданої 27.03.2018 року виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_5, який помер 27.01.2014 року на час смерті проживав один за адресою: вул.Зарічна,7 с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області.

Відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

У силу ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №561/01-16 від 29.08.2018 року згідно даних спадкового реєстру нотаріальною конторою заведено спадкову справу №165 за 2014 рік після смерті 27.01.2014 року ОСОБА_5 Заяву про прийняття спадщини подано 16.06.2014 року ОСОБА_4 Станом на 29.08.2018 року свідоцтва про право на спадщину не видавались (копія витягу спадкової справи додана до матеріалів справи).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем за законом, відмови від прийняття спадщини не заявляла, прийнявши спадщину, звернувшись в межах шестимісячного строку до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте у звязку з розбіжностями в актових записах та втратою оригіналів державних актів на право приватної власності на землю, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №290/01-16 від 11.05.2018 року).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а тому позов підлягає до задоволення шляхом встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та померлим 27.01.2014 року ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідною сестрою померлого 27.01.2014 року ОСОБА_5, та визнання за ОСОБА_4 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлого 27.01.2014 року ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 200, 206, 259, 263 265, 268, 273, 354ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1225, 1265, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, до ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, місцезнаходження: с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області, Код , про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та померлим 27.01.2014 року ОСОБА_5, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є двоюрідною сестрою померлого 27.01.2014 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 0,49 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №045975;

- земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №045975;

- земельну ділянку площею 0,15 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №046296;

- земельну ділянку площею 1,37 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ТР №046296.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя ОСОБА_14