Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1/17
Провадження № 2/382/16/18
РІШЕННЯ

Іменем України

29 серпня 2018 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин в режимі відеоконференції справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд.1-3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в котрому зазначено, що 2 серпня 2006 року між ВАТ "Родовід Банк", правонаступником якого є ПАТ Родовід Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 28.4/А-282.06.2, за умовами якого банк відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 8 102 долари США строком до 02 серпня 2011 року із щомісячною процентною ставкою у розмірі 13% річних. З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором 02 серпня 2006 року між банком і ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, 09 лютого 2009 року між банком і ОСОБА_2 року було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 зобов"язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.

У зв"язку з невиконанням відповідачкою своїх грошових зобов"язань за кредитним договором, їй нараховувалася пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 14.12.2015 року по 14.12.2016 року, три проценти річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 року. Станом на 14.12.2016 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 946, 06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 14.12.2016 року становить 26, 108820 грн./1 долар США, еквівалентно 24 700, 51 грн. та складається із: 664, 52 дол. США-сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом з 14.12.2015 року по 14.12.2016 року, що за курсом НБУ станом на 14.12.2016 року становить 26, 108820 грн./1 долар США та еквівалентно 17 349,84 грн., та 281, 54 дол. США - сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 р., що за курсом НБУ станом на 14.12.2016 року становить 26, 108820 грн./1 долар США та еквівалентно 7 350, 68 грн. 13.09.2013 року Яготинським районним судом Київської області ухвалено рішення по цивільній справі № 382/1627/13-ц за позовом АТ "Родовід Банк" про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором. Проте, заборгованість за рішенням суду не сплачена, крмі того, нараховуються проценти на суму боргу за невиконання умов договору. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконує неналежним чином, просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку 946, 06 дол. США та 1378 грн. судового збору.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції представник позивача підтримав позовні вимоги, а також надав письмові пояснення на заперечення відповідача, в котрих зазначив, що нарахування процентів, відповідно до ст. 625 ЦК України, тісно пов"язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. Зокрема, нарахування процентів у розмірі 13 процентів річних, які передбачені п.1.5 кредитного договору № 28.4/А-282.06.2 від 02.08.2006 року та нарахування процентів, відповідно до ст. 625 ЦК України не можливо ототожнювати та вважати подвійним стягненням заборгованості за процентами, оскільки проценти, відповідно до ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, застосовується незалежно від нарахування процентів за вказаним кредитним договором, не є тотожними за своєю правовою природою та не заміщують одне одного. В зв"язку з чим, заявлені ними вимоги про стягнення суми у розмірі 281, 54 дол. США-сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 10.04.2013 року по 14.12.2016 року, що за курсом НБУ станом на 14.12.2006 року становить 26, 108820 грн. та еквівалентно 7 350, 68 грн. підлягає задоволенню. Згідно п.17 постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання та не позбавляє кредитора права на отрмиання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував, обгрунтовуючи це наступним.

Всі складові заборгованості, заявлені ПАТ "Родовід Банк", стягнені рішенням Яготинського районного суду по справі № 382/1627/13-2. Отже, стягнення додаткових коштів поза терміном дії кредитного договору № 28.4/А-282.06.2 від 02.08.2006 року та з урахуванням стягнень за рішенням суду є незаконним. Представник позивача базою нарахувань в своїх розрахунках використовує суму, зазначену у вищевказаному рішенні, (яке вступило в законну силу та позивачем не оскаржувалось) із застосуванням до цієї суми пункту 3.9 договору від 02.08.2006 року, термін якого закінчився і по якому вже проведено стягнення за рішенням суду. Крім цього, нарахування процентів за кредитною заборгованістю пізніше 02 серпня 2011 року включно, договором не передбачено. В своїх позовних вимогах представник позивача просить стягнути 281,54 дол. США-сума трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам за період з 10.04.2013 р. по 14.12.2016 року. Таке вимога є незаконною. Так, в п. 3.9 договору встановлено відповідальність Позичальника за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, у вигляді сплати за кожен день пені у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у п. 1.5 цього Договору, від суми простроченого платежу. В аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві (Узагальнення підготовлене суддею Верховного Суду України Сеніним Ю.Л., науковим консультантом відділу вивчення судової практики управління вивчення та аналізу судової практики ОСОБА_3, к.ю.н.), зазначено: Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у звязку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК... Крім того, позивач посилається на наявне рішення Яготинського районного суду Київської області від 13.09.2013 року по справі №382/1627/13-ц, яким з ОСОБА_1 стягнено заборгованість за кредитним договором № 28.4/А-282.06.2 від 02.08.2006 року. Цим же рішенням визнано його поруку припиненою. Отже, на даний момент між ним та "Родовід банк" жодних діючих юридичних стосунків щодо кредитного договору від 02.08.2006 року не існує. Крім цього, позивач пропущено строк позовної давності. Так, 13 вересня 2016 року Яготинським районним судом Київської області ухвалено рішення по справі за позовом ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" 3 780, 29 доларів США у рахунок боргу за кредитним договором, що за курсом НБУ складає 30 215 грн. 86 коп., 1 408, 15 доларів США пені, що за курсом НБУ складає 11 255 грн. 32 коп., 421, 82 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, що за курсом НБУ складає 3 371 грн. 60 коп., 24,42 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми прострочених процентів, що за курсом НБУ складає 195 грн. 18 коп., (на підставі ст. 625 ЦК України) та 229 грн. 40 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, в тому числі суд визнав припиненим договір поруки, укладений між ним та банком. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року по справі № 382/1627/13-ц залишено в силі та з вказаної дати воно набрало чинності. Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 28 грудня 2016 року, тобто з пропуском трьохрічного строку позовної давності. Просив застосувати строк позовної давності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглядати справу у її відсутності.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судова практика (постанова ОСОБА_4 Верховного Суду від 16 травня 2018 року, справа № 686/21962/15-ц) виходить з того, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов"язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов"язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює зокрема, окремі види зобов"язань.

Таким чином, суд вважає, що нарахування позивачем суми трьох процентів річних від суми простроченої заборгованості грунтується на вимогах ст. 625 ЦК України.

Разом з тим, з огляду на зміст ст. 268 ЦК України вимоги про стягнення трьох процентів річних за прострочення виконання зобов"язання не відносяться до тих, на які позовна давність не поширюється.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 вересня 2016 року по справі за позовом ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Родовід банк" задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Родовід Банк" 3 780, 29 доларів США у рахунок боргу за кредитним договором, що за курсом НБУ складає 30 215 грн. 86 коп., 1 408, 15 доларів США пені, що за курсом НБУ складає 11 255 грн. 32 коп., 421, 82 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми простроченого кредиту, що за курсом НБУ складає 3 371 грн. 60 коп., 24,42 долари США у рахунок трьох процентів річних від суми прострочених процентів, що за курсом НБУ складає 195 грн. 18 коп., (на підставі ст. 625 ЦК України) та 229 грн. 40 коп. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено, в тому числі суд визнав припиненим договір поруки, укладений між ОСОБА_2 та банком.

Відповідач не заперечує проти тих обставин, що ОСОБА_1 заборгованість за рішенням суду не погасила.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

В силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Як вбачається з ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 19 грудня 2013 року (а.с.139-141 матеріалів справи № 382/1627/13-ц) рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 вересня 2013 року залишено в силі та набрало чинності 19 грудня 2013 року.

Разом з тим, позивач звернувся до суду з позовом 28 грудня 2016 року що підтверджується печатками на поштовому конверті, в котрому позовна заява була направлена до суду, тобто позивачем пропущений строк позовної давності, в зв"язку з чим позов в цій частині до задоволення не підлягає.

У постанові від 25 травня 2016 року (у справі № 6-157цс16) Верховний Суд України дійшов висновку, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила...

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Яготинського районного суду від 13 вересня 2016 року була стягнута заборгованість за кредитним договором, в тому числі залишок простроченої суми основної заборгованості за кредитом у розмір 2 548, 54 дол. США. Рішення набрало чинності 19 грудня 2013 року.

Оскільки з вимогами про стягнення суми пені позивач звернувся 28 грудня 2016 року, тобто після збігу строку, передбаченого ст. 258 ЦК України, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81,141, 264-266 ЦПК України, ст.ст. 253, 256,257, 258, 261, 267, 268, 526, 625, 638 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк", м. Київ, вул. Північно-Сирецька, буд.1-3 до ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Повне рішення виготовлено 8 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.