Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 328/86/18 Головуючий у 1-й інстанції Курдяков В.М.
Номер провадження 22-ц/778/2565/17 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 03 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, яким просить стягнути з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_4, аліменти у розмірі 2500 грн., щомісячно на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовом та до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення донькою 23-х років.

В обгрунтування позову зазначила, що рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 07 липня 2015 року у справі № 328/2111/15-ц (2/328/794/15) було стягнуто з ОСОБА_3 на користь матері позивача - ОСОБА_5, аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 17.06.2015 року до повноліття дитини ОСОБА_4.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 328/2956/16-ц, яке набрало законної сили 01 грудня 2016 року, розмір аліментів було змінено і стягнуто з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щомісячно.

07.12.2017 року позивачу вже виповнилося 18 років і позивач досягла повноліття.

Відповідно до довідки № 1672 від 13.09.2017 року, ОСОБА_4 є студентом вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія», стоматологічного факультету, першого курсу, 3 групи, денного навчання, контракт. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2022 року.

Станом на теперішній час батько не приймає участі в утриманні повнолітньої дитини - ОСОБА_4, що продовжує навчання. Оскільки відповідач, являючись працездатним та маючи неофіційні доходи, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, що продовжує навчання, в добровільному порядку, тому позивач вимушена звернутися до суду з цим позовом.

На підставі викладеного, позивач просила суд, стягнути з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 2500 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення донькою 23-х років.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 03 травня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1500 грн., щомісячно на її утримання, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, починаючи стягнення з 10.01.2018 року та до закінчення навчання, але не довше, ніж досягнення ОСОБА_4 23-х років.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь держави судовий збір у розмірі 422,04 грн.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити. Прийняти постанову якою змінити рішення та зменшивши розмір аліментів з 1500,00 грн. до 930,00 грн. щомісячно.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03.08.2018 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 року, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Від ОСОБА_4 15 серпня 2018 року надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не підлягають задоволенню, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність

обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення аліментів з відповідача на її користь, як на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, у розмірі 1500 грн., починаючи з 10.01.2018 року і до закінчення навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 182, 183 СК України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей. При цьому, суд першої інстанції перевірив матеріальний стан відповідача, врахував стан здоров'я та можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі.

Проте таких висновків суд першої інстанції дійшов без повного і всебічного з'ясування фактичних обставин справи, прав і обов'язків сторін, а тому з ними не можна повністю погодитися.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції повністю не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадського стану м. Токмак Запорізької області, актовий запис №81, відповідно до свідоцтва про одруження серії I-ЖС №072002 від 19 червня 1999 року.

Від шлюбу вони мають доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖС №077241 від 11 січня 2000 року, актовий запис №01, відповідно до якого батьком є ОСОБА_3.

31 серпня 2011 року заочним рішенням Токмацького районного суду Запорізької області шлюб між ними було розірвано.

Відповідно до довідки №1672 від 13.09.2017 року, ОСОБА_4 є студенткою вищого державного навчального закладу України "Українська медична стоматологічна академія", стоматологічного факультету, першого курсу, 3 групи, денного навчання, контракт. Термін навчання з 01.09.2017 року по 30.06.2022 рік (а.с. 9).

Відповідно до договору №84/2017-С про надання освітніх послуг від 14.08.2017 року загальна вартість за навчання у вищому державному навчальному закладі України "Українська медична стоматологічна академія" за весь період навчання становить 141562,00 грн., за другий семестр -12457.00 грн., за третій семестр -15289.00 грн., за четвертий семестр 15289.00 грн., за пятий семестр 15289.00 грн. (а.с.10).

Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини яка навчається не надає.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що остання продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач спроможний надавати доньці таку допомогу.

Проте, під час визначення розміру аліментів суд першої інстанції не врахував можливість сплати відповідачем аліментів на повнолітню дочку в розмірі 1500 грн., оскільки відповідач офіційно не працевлаштований, працює на сезонних роботах, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, непрацездатну матір, яка є інвалідом першої групи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема при визначенні розміру аліментів не надав належної оцінки поданим доказам.

Враховуючи вказані обставини та вимоги закону, колегія суддів вважає, що рішення Токмацького районного суду м. Запоріжжя від 03 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_3, на утримання повнолітньої ОСОБА_4, яка продовжує навчання слід змінити, зменшивши розмір стягнення з 1500 грн. до 1000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Таким чином аргументи апеляційної скарги є частково виправданими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 03 травня 2018 року у цій справі змінити в частині визначення розміру аліментів змінивши його з 1500.00 грн. до 1000.00 грн.

Решту рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 07 вересня 2018 року.

Головуючий Судді: