КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/7760/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3529/2018

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Галагана В.І., по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що із 08 вересня 2007 року сторони перебули у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2011 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 21 грудня 2010 року, до повноліття дитини, а також 1 500,00 грн. на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років.

29 травня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про виховання та утримання дитини, відповідно до п.п. 10, 11 якого відповідач зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, оздоровленням, лікуванням тощо). Додаткові витрати сплачуються батьком за вимогою матері у разі їх підтвердження у будь-який спосіб та перераховуються на особистий рахунок матері, реквізити якого надаються батьку додатково.

Відповідно до умов зазначеного договору, 18 липня 2017 року та 14 жовтня 2018 року позивачкою направлено відповідачу вимоги про компенсацію половини понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 42 032,21 грн. та 10 135,56 грн. відповідно, однак кошти сплачені не були.

Посилаючись на те, що дитина тяжко хвора, повністю перебуває на утриманні позивачки, а відповідач взагалі не надавав матеріальної допомоги та не сплачував аліменти, в порядку передбаченому ст.ст. 185, 196 СК України, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 28 960,45 грн. (а.с.1-4, 43-46)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року відмовлено у прийнятті нової редакції позовної заяви із збільшенням позовних вимог, поданої в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. (а.с.73-74)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовлено. (а.с.76-80)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додаткові витрати з урахуванням індексу інфляції та три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 28 960,45 грн. На обґрунтування скарги зазначила, що суд неповно з'ясував обставини справи, не врахував фактичних обставин та доказів, які викладені на обґрунтування заявленого позову та дійшов помилкового висновку про відмову в його задоволенні. Вказувала, що судом не надано оцінки укладеному між сторонами договору від 29 травня 2017 року, натомість фактично прийнято позицію відповідача, який рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2018 року позбавлений батьківських прав. (а.с.82-85)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, були сповіщені встановленим порядком про що у справі є докази. ОСОБА_1 була сповіщена врученням повідомлення її представнику ОСОБА_4, ОСОБА_2 був сповіщений на останню відому суду адресу, повідомленням через засоби зв'язку, які забезпечують фіксацію такого виклику та розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с.94-99, 103-110, 112)

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07 липня 1989 року).

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Сторони, які задіяні в ході судового розгляду, зобов'язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі.

Зволікання відповідача ОСОБА_2 з отриманням повідомлень про розгляд апеляційним судом справи про вирішення питання стягнення додаткових витрат на утримання дитини, яка потребує особливого догляду за станом здоров'я, свідчить про недобросовісне користування стороною процесуальними правами.

Зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 44, ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Судом встановлено, що з 08 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.6)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 квітня 2011 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 грудня 2010 року, до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з 21 грудня 2010 року та до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років. (а.с.6-7)

29 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено договір про виховання та утримання дитини після розірвання шлюбу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербак Т.В., зареєстрований в реєстрі за № 1151. (а.с.8-9)

За змістом пункту 4 зазначеного договору, батько ознайомлений з інформацією щодо стану здоров'я дитини: дитина має хворобу з діагнозом: цукровий діабет 1-го типу, потребує спеціальної дієти та раціонального харчування, яка повинна відповідати принципам зазначеним у договорі, потребує медикаментозної терапії. Основою лікування є замісна інсулінотерапія - компенсація абсолютної інсулінопенії в організмі екзогенним введенням високоочищених препаратів цього гормону.

Пунктом 11 вказаного договору сторони погодили, що батько зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, оздоровленням, лікуванням тощо). Додаткові витрати сплачуються батьком за вимогою матері у разі їх підтвердження у будь-який спосіб та перераховуються на особистий рахунок матері, реквізити якого надаються батьку додатково.

18 липня 2017 року та 14 жовтня 2017 року позивачкою направлено відповідачу вимоги про компенсацію половини понесених додаткових витрат на дитину в розмірі 42 032,21 грн. та 10 135,56 грн. відповідно. (а.с.10, 23)

Листом представника ОСОБА_2 - ОСОБА_7 від 20 листопада 2017 року позивачку було повідомлено про неможливість задоволення її вимог із посиланням на те, що витрати в сумі 42 032,21 грн. були понесені протягом 2016 року та І кварталу 2017 року, тобто до моменту підписання договору про утримання від 29 травня 2017 року, а щодо витрат в сумі 10 135,56 грн. зазначено прохання прибрати витрати, які не відносяться ні до витрат на лікування та оздоровлення дитини ні до витрат на розвиток здібностей дитини, наприклад витрат згідно товарного чеку № 3 від 23 серпня 2017 року на купівлю побутової техніки на суму 3 599,00 грн. та інші поточні витрати (купівлю матрацу, каркасу, комплектів) тощо. (а.с.30)

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

На думку Європейського Суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. Bulgaria»), заява № 1365/07; пункт 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11.

Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом положень частини 1 ст. 9, ч. 4 ст. 157, ст. 185 СК України, батьки мають право домовитись (укласти договір) про надання неповнолітнім та повнолітнім дітям коштів на покриття додаткових витрат, виходячи з наявності об'єктивної необхідності їх понесення та фінансової спроможності батьків на їх здійснення.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

За наданими позивачкою фотокопіями квитанцій, товарних чеків, видаткових накладних, вона сплатила:

- 20 червня 2017 року 266,72 грн. та 30 квітня 2017 року 277,82 грн. на натуральні поживні комплекси (а.с.11-12);

- 10 березня 2016 року 670 грн. на тест-смужки Fine test 50 шт., глюкометр Fine test 25, ланцети Евро-ланцент MN 1101 100 шт., доставка Нова Пошта (а.с.13);

- 18 березня 2017 року 747,36 грн., з яких 180,00 грн. - підставка для взуття, 444,00 грн. - гардероб STORAGE STYLE, та інші господарські товари) (а.с.14);

- 08 липня 2017 року 157,51 грн. на продукти харчування (а.с.14);

- 16 березня 2016 року 1650 грн., 07 липня 2016 року 2750 грн., 29 грудня 2016 року 2750 грн. на тест-смужки (а.с.15)

- 24 березня 2017 року 9000 грн. на холодильник Bosch (а.с.15);

- 15 червня 2016 року 18512,00 грн. та 24 червня 2016 року 84,00 грн. за путівки в санаторій «Березовий Гай» (а.с.16);

- 21 березня 2016 року 500 грн., 20 липня 2016 року 1042 грн., 03 жовтня 2016 року 1000 грн., 26 квітня 500 грн. 16 січня 2017 року 860 грн., 17 березня 2017 року 860 грн. на інсулінові шприци (а.с.17-22)

З наданих позивачкою фотокопій квитанцій неможливо встановити на що були витрачені кошти: на суму 117,30 грн., 117,30 грн., 175,20 грн. (а.с.13)

Сума зазначених витрат складає 42037,21 грн., а не заявлені позивачкою 42032,21 грн. (за вимогою від 18.07.2017 року)

- 23 серпня 2017 року 3599,00 грн. на побутову техніку Gorenje (а.с.24)

- 14 серпня 2017 року 1100 грн. на тест-смужки (а.с.24)

- 30 липня 2017 року 939,00 грн. на господарські товари (комплект з двох частин) (а.с.25)

- 15 вересня 2017 року 699 грн. на глюкометр та 2 уп. тест-смужок (а.с.26);

- 24 серпня 2017 року 7530 грн. на меблі (каркас, матрац, кухонний набір, комод) (а.с.26)

- 20 вересня 2017 року 102,40 грн., 08 вересня 2017 року 152,04 грн., 14 серпня 2017 року 132,25 грн. на лікарські засоби (а.с.27)

- 10 жовтня 2017 року 1500 грн. на тест-смужки (а.с.27)

- 02 вересня 2017 року 1201,00 грн. та 27 серпня 2017 року 584,00 грн. на господарські товари (а.с.28-29)

Сума зазначених витрат складає 17538,69 грн., а не заявлені позивачкою 10 135,56 грн. (за вимогою від 10.10.2017 року)

За укладеним і нотаріально посвідченим договором від 29 травня 2017 року сторонами погоджені питання щодо порядку відшкодування батьком дитини - ОСОБА_2 додаткових витрат обумовлених наявністю у дитини захворювання.

Оскільки за змістом вищевказаного Договору, відповідач ОСОБА_2 був обізнаний із станом здоров'я дитини, визнав наявність у останньої тяжкої хвороби, колегія суддів погодилась із доводами позивачки про наявність додаткових витрат на медичні препарати найменування яких безпосередньо пов'язане із супроводженням виявленого у дитини захворювання на загальну суму 16425.54 грн., а саме: 20 червня 2017 року 266,72 грн. та 30 квітня 2017 року 277,82 грн. на натуральні поживні комплекси (а.с.11-12); 10 березня 2016 року 670 грн. на тест-смужки Fine test 50 шт., глюкометр Fine test 25, ланцети Евро-ланцент MN 1101 100 шт., доставка Нова Пошта (а.с.13); 16 березня 2016 року 1650 грн., 07 липня 2016 року 2750 грн., 29 грудня 2016 року 2750 грн. на тест-смужки (а.с.15); 21 березня 2016 року 500 грн., 20 липня 2016 року 1042 грн., 03 жовтня 2016 року 1000 грн., 26 квітня 500 грн. 16 січня 2017 року 860 грн., 17 березня 2017 року 860 грн. на інсулінові шприци (а.с.17-22); 14 серпня 2017 року 1100 грн. на тест-смужки (а.с.24); 15 вересня 2017 року 699 грн. на глюкометр та 2 уп. тест-смужок (а.с.26); 10 жовтня 2017 року 1500 грн. на тест-смужки (а.с.27).

Виходячи з положень ст. 185 СК України, якою встановлений обов'язок батька і матері, тобто обох батьків нести додаткові витрати на утримання дитини, колегія суддів дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 8212.77 грн. (6563.27 грн. + 1649.50 грн.) додаткових витрат на утримання дитини, які викликані наявним у дитини захворюванням.

За положеннями частини 4 ст. 196 СК України (в редакції Закону України від 17.05.2017 р. N 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року), у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов'язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми.

Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов'язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред'явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.

Вищевказаним нотаріально посвідченим Договором від 29 травня 2017 року сторони не встановлювали розмір додаткових витрат, тому, з огляду на положення частини 4 ст. 196 СК України період заборгованості має визначатись за вимогою від 18 липня 2017 року - із 08 серпня 2017 року виходячи із суми заборгованості - 6563.27 грн., за вимогою від 14 жовтня 2017 року - із 22 жовтня 2017 року, виходячи із суми заборгованості 1649.50 грн.

Враховуючи викладене, із відповідача на користь позивачки слід стягнути 1056.84 грн. інфляційного збільшення суми заборгованості та 321.99 грн. три проценти річних.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
08.08.2017 - 27.11.20186563.271.129844.587407.85

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
6563.2708.08.2017 - 27.11.20184773 %257.32

Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 257.32 грн.

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргуСума боргу з врахуванням індексу інфляції
08.08.2017 - 27.11.20181649.501.129212.261861.76

Таким чином, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 1861.76 грн.

Розрахунок процентів

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
1649.5008.08.2017 - 27.11.20184773 %64.67

Таким чином, загальна сума процентів за договором складає 64.67 грн.

Поряд з цим, до суду не надано доказів медичних установ, закладів охорони здоров'я, які б підтверджували, що дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має медичні рекомендації щодо направлення дитини на санаторне лікування, відсутні також докази направлення чи проведення лікування дитини у санаторії, платіжні доручення про оплату якого надано позивачкою.

На думку колегії суддів, за відсутності таких доказів та показань медичних установ, закладів охорони здоров'я, віднесення таких витрат до додаткових в розумінні ст. 185 СК України є помилковим, проте вищевказані витрати могли бути здійснені за наявності згоди обох батьків та виходячи з їх фінансових можливостей.

Також відсутні правові підстави для визначення додатковими витратами на дитину придбану побутову техніку, продукти харчування та предмети побуту, квитанції про оплату яких долучено позивачкою до матеріалів справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Позивачка звільнена від сплати судового збору на підстав ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь держави 704 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 1057 грн. 20 коп. судового збору за розгляд апеляційним судом.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 11 вересня 2018 року - скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 задовольнити частково і стягнути на її користь із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) - 9269 (дев'ять тисяч двісті шістдесят дев'ять) грн. 61 коп. суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 321 (триста двадцять одна) грн.. 99 коп. три проценти річних із простроченої суми додаткових витрат на дитину.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь держави 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 1057(одна тисяча п'ятдесят сім) грн. 20 коп. судового збору за розгляд апеляційним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 21 грудня 2018 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

О.В.Борисова