АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 2-1931/10 Головуючий в 1 інстанції Ратушна В.О.
Номер провадження 22-ц/791/930/18 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Апеляційний суд Херсонської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цвєткова І.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 липня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, заінтересована особа ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

У липні 2005 року ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з 06.06.1996р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Оскільки спільне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини припинені, збереження сім'ї не можливо, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, просив розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2, зареєстрований 06.06.1996р. Дніпровським відділом РАГС м.Херсона, про складено актовий запис № 168.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 липня 2005 року позов задоволено.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 31 жовтня 2017р. залучена зацікавлена особа ОСОБА_4, спадкоємець позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1р.(а.с.186)

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17 квітня 2018 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 19 липня 2005р. залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення від 19.07.2005р. про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_3 та закрити провадження у справі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги послалась на те, що суд не повідомив її про розгляд справи, заочне рішення було ухвалено на наступний день після подачі ОСОБА_3 позовної заяви про розірвання шлюбу, що є порушенням вимог процесуального законодавства та позбавило можливості надати необхідні докази та заперечувати проти заявленого позову.

Крім того, суд не з'ясував фактичні взаємини та обставини життя подружжя, та дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу за відсутності належних для такого висновку доказів. Не надав оцінку тим обставинам, що сторони в цей час придбали спільне нерухоме майно, а саме АДРЕСА_1, в рахунок чого ОСОБА_2 передала покупцю аванс. Не врахував, що на час розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім'єю, вели спільне господарство. На підтвердження таких фактичних обставин свідчать такі докази, а саме: довідка про склад сім'ї, яка свідчить про те, що сторони проживали разом з 2001 року до часу смерті ОСОБА_3, договір купівлі-продажу від 07.09.2005р. про придбання нерухомого майна, та розписка продавця про отримання покупцем авансу від ОСОБА_2 за купівлю ОСОБА_3 квартири, банківська виписка по рахунку, яка підтверджує що ОСОБА_3 в період з 09.11.2006р.по 18.05.2009р. працював моряком за кордоном та переказував гроші ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 заперечує її доводи, просить залишити скаргу без задоволення

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» цього Кодексу до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Херсонської області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Херсонського апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

Ухвалюючи заочне рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок різних поглядів на життя між подружжям виникають постійні сварки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї, подальше її збереження, на думку суду, неможливе, шлюб носить формальний характер і підлягає розірванню.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Умови проведення заочного розгляду справи встановлені ч.1 ст. 224 ЦПК України, в редакцїі чинній на час ухвалення оскаржуваного заочного рішення, передбачено, що

суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних

у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення

справи у разі неявки в судове засідання відповідача, який

належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення

про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані

неповажними.

Згідно ст. 227 та ст. 228 цього Кодексу, відповідачу, який не з'явився в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія

заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його

ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана

протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 06.06.1996р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Дніпровським відділом РАГС м. Херсона 06.06.1996р., про що складено актовий запис № 168. (а.с.4)

18 липня 2005р. ОСОБА_3 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу пославшись на те, що шлюб носить формальний характер, відносини між подружжям припинені через втрату почуттів та взаємної поваги.(а.с.2)

На підтвердження наведених у позові обставин позивачем надана копія свідоцтва про реєстрацію шлюбу та копії паспортів позивача та відповідача.

За наявними у справі відомостями про реєстрацію постійного місця проживання сторін, обоє зареєстровані в АДРЕСА_1.

У день реєстрації позовної заяви, суд постановив ухвалу від 18.07.2005р. згідно якої здійснив підготовчі дії, обмежившись вивченням матеріалів позовної заяви та призначив справу до розгляду на 19 липня 2005р. о 8.30 год. (а.с.1).

Суд звертає увагу, що за змістом позовної заяви, вбачається, що подружжя спору про майно, придбане у шлюбі та неповнолітніх дітей не мають, а тому згідно ст. 105 СК України в редакції чинній на час ухвалення рішення суду, за наявності згоди на розірвання шлюбу, шлюб припиняється на підставі постанови державного органу реєстрації актів цивільного стану відповідно до порядку, встановленому ст. 106 цього Кодексу за спільною заявою подружжя.

Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя визначені у ст.112 названого Кодексу, частиною другою якої передбачено, що шлюб може бути розірвано за рішенням суду, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одному із них і ці інтереси мають істотне значення.

Отже, сам лише факт звернення позивача із позовом про розірвання шлюбу вказує на наявність спору між подружжям, а тому предметом судового розгляду у такому спорі мали б бути обставини, які згідно наведеної норми матеріального права є підставами для розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції ухвалив заочне рішення без участі відповідача.

Відомості про те, що ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається із змісту протоколу фіксації судового засідання від 19.07.2005р. відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась. Відомості про причини її неявки не зазначені. Крім того, відсутні відомості про повідомлення її про час і місце розгляду справи із дотриманням вимог ст. 74 та ст.76 ЦПК України.

Апеляційний суд констатує, що вимогами ч.4 ст. 74 названого Кодексу, судова повістка повинна бути вручена з таким розрахунком щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі у судовому розгляді, але не пізніше ніж за три дні до судового розгляду.

При цьому, згідно ч.1 ст.76 цього Кодексу, судова повістка має бути вручена стороні під розписку із зазначенням часу вручення.

У даному ж випадку проміжок часу між поданням позовної заяви, призначенням судового розгляду справи та ухваленням заочного рішення, із 18-19 липня 2005р. навіть теоретично не передбачав можливості для суду виконати свій обов'язок та забезпечити реалізацію прав учасників судового розгляду на справедливий та неупереджений розгляд справи із належним повідомленням їх про час і місце розгляду справи та реалізацію процесуальних прав, встановленим ст.ст.27,31,60 ЦПК України ( в редакції 2004р.,чинній на час ухвалення заочного рішення) для надання доказів на підтвердження чи спростування обставин, зазначених позивачем як підстави для заявлених ним вимог.

Крім того, згідно ч.1 ст.225 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, проте така ухвала судом постановлена не була, оскільки протокол судового засідання не містить відомостей про вчинення такої процесуальної дії судом, тоді як за результатом розгляду справи без участі відповідача, суд ухвалив саме заочне рішення.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 19.07.2005р. позов задоволено та шлюб, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано.(а.с.8)

Жодних відомостей про виконання судом вимог ст. 227 ЦПК України та направлення відповідачу копії заочного рішення матеріали справи не містять.

20.04.2010р. ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд заочного рішення із тих підстав, що відомостей про розгляд справи та ухвалення заочного рішення вона не отримувала. Із позивачем проживала однією сім'єю весь час до часу його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1р. та про наявність заочного рішення про розірвання шлюбу обізнана не була, а про наявність заочного рішення про розірвання шлюбу довідалась під час подання заяви про оформлення своїх спадкових прав. ( а.с.9-15, 210-214).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.04.2018р. заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 19.07.2005р. залишена без задоволення.

Оскаржуючи рішення суду про розірвання шлюбу в загальному порядку ОСОБА_2 посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи та не могла надати суду докази, які спростовували доводи позивача про те, що шлюбні відносини між сторонами припинені.

Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1р., про що 29.01.2010р. складено актовий запис за № 75 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. (а.с.15)

Відповідно до пункту 9 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України в редакції від 15.12.2017р. справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Переглядаючи заочне рішення суду першої інстанції від 19.07.2005 року, апеляційний суд враховує принцип правової визначеності рішення суду, який застосовується Європейським судом з прав людини при вирішенні звернень відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і підлягає застосуванню судами України відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко протиУкраїни».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «РябихпротиРосії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Апеляційний суд вважає особливими і непереборними обставинами та такими, що зумовлюють необхідність апеляційного перегляду оскаржуваного заочного рішення факт грубого порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства щодо порядку інформування відповідача, ОСОБА_2, про наявність поданого позивачем позову про розірвання шлюбу, порушення судом вимог законодавства та призначення судового розгляду і розгляд справи за відсутності повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, яка не знала і не могла знати про судовий розгляд, а також не була повідомлена про результат його розгляду та ухвалення заочного рішення у встановленому порядку та строк, що виключало реалізацію її права на апеляційний перегляд судом заочного рішення у встановлений для цього строк.

Наведені порушення процесуального законодавства дають підстави для висновку, що у разі дотримання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства щодо порядку та строків розгляду справи, а також забезпечення можливості реалізації прав кожного із сторін на справедливий суд, та за наявності лише тих обставин, що були на думку позивача підставами для розірвання шлюбу, суд не мав можливості ухвалити заочне рішення за наявності лише тих матеріалів, які були у справі на час її розгляду.

Неприйнятними є заперечення ОСОБА_4 та його представника в ході апеляційного розгляду про неможливість скасування апеляційним судом заочного рішення суду, ухваленого у 2005р., оскільки цим буде порушено принцип визначеності остаточного рішення, яким захищено право позивача на розірвання шлюбу, а допущені помилки не можуть бути усунуті апеляційним судом з тих причин, що позивач, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1р., оскільки згідно ч.3 ст. 377 ЦПК України встановлено, що смерть фізичної особи, яка є стороною у справі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення судом першої інстанції рішення, не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку лише у випадку, якщо суд першої інстанції постановив законне і обґрунтоване рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що заочне рішення постановлено судом першої інстанції без дотримання порядку, встановленого наведеними нормами процесуального законодавства та за відсутності підстав, які мали б бути встановлені при вирішені такого спору, а тому таке рішення не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості та вимогам ст.ст. 212,215,226 ЦПК України в редакції від 2004р., чинній на час його ухвалення.

Отже, рішення суду, що не відповідає наведеним вимогам не може бути визнане як остаточне, а право позивача на розірвання шлюбу не може бути реалізовано після його смерті, як таке, що не допускає правонаступництва.

Посилання спадкоємця позивача, ОСОБА_4 на ту обставину, що від вирішення вказаного спору залежать його права на спадщину не можуть бути враховані, оскільки право захисту спадкових прав не може бути реалізовано у справі з приводу розірвання шлюбу за позовом, поданим спадкодавцем.

Крім цього суд враховує, що після смерті ОСОБА_3 спадкоємці у встановлений строк прийняли спадщину і за спільною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_4, подану до нотаріального органу у листопаді 2010р. отримали свідоцтво про права власності на спадкове майно, як спадкоємці першої черги за законом. (а.с.127, 137,139, 141)

Враховуючи викладені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що справа розглянута з порушенням норм матеріального та вимог процесуального законодавства, які ОСОБА_2 зазначила як підставу для скасування ухваленого судом заочного рішення, а тому в силу п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції із постановленням нового судового рішення.

Разом із тим, апеляційний суд враховує, що відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За положенням ст. 46 цього Кодексу здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов'язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

У разі смерті фізичної особи, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.(ч.1 ст. 55 ЦПК України).

Оскільки предметом розгляду у цій справі є питання розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1р., тоді як спірні правовідносини не передбачають правонаступництво, а тому підстави для розгляду позовної заяви після смерті позивача та ухвалення нового рішення по суті заявлених у позовній заяві вимог, відсутні.

За правилами п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, Апеляційний суд Херсонської області у складі колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 19 липня 2005р.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення (ухвали) шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту ухвали 07 вересня 2018 року.

Головуючий ________________ Н.В.Орловська

Судді: ________________ О.В.Кутурланова

________________ В.В.Майданік