Ухвала

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 481/921/17

провадження № 61-42302ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінальної виконавчої служби (№ 103)» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінальної виконавчої служби (№ 103)» (далі - ДП «СП Державної кримінальної виконавчої служби (№ 103)») та просив суд стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 74 995,50 грн.

Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «СП Державної кримінальної виконавчої служби (№ 103)» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8 730,35 грн.

Стягнуто з ДП «СП Державної кримінальної виконавчої служби (№ 103)» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 87,30 грн.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 26 грудня 2017 року змінено, збільшено стягнуту суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 8 730,35 грн до 11 035,14 грн, а також суму судових витрат з 87,30 грн до 195,00 грн.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Пунктом 1 частини другої статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у цій справі становить 74 995,50 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи зазначене, Верховний Суд приходить до висновку, що касаційна скарга не містить обставин, визначених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судове рішення, яке оскаржується, прийняте у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судового рішення, що оскаржується, у касаційній скарзі не зазначені.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінальної виконавчої служби (№ 103)» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв