ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Чернівці справа № 727/3775/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Костюк Л.С.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Перша Чернівецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 червня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Яреми Л.В.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер її батько - ОСОБА_6, який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1. На момент смерті батька їй виповнилось 15 років, відтак в силу положень ч.4 ст.1268 ЦК України вона є такою, що прийняла спадщину після смерті батька у встановлений законом строк.

Так, за життя батькові належала ? частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 84,9 кв.м., житлового площею 43,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1.

Вказувала, що 13 березня 2017 року при зверненні до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, вона дізналася, що спадщину після смерті батька прийняла його сестра ОСОБА_3 та брат ОСОБА_6

08 квітня 2008 року за заявою її тітки ОСОБА_3 про прийняття спадщини, державним нотаріусом Першої Чернівецької нотаріальної контори Прядко І.І. заведена спадкова справа №742/2008, яка була закінчена 29 вересня 2008 року, у зв'язку із видачею спадкоємцям, які прийняли спадщину, свідоцтв про право на спадщину.

Зазначала, що ні брат, ні сестра не повідомили нотаріуса про наявність спадкоємців першої черги та прийняли спадщину в повному обсязі успадкувавши по ? частки житлового будинку.

Вважала, що оскільки порушені її права як законного спадкоємця першої черги після смерті батька, видане ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину підлягає визнанню недійсним, а частка спірного майна, яка перебуває у власності ОСОБА_4 витребуванню з чужого незаконного володіння на її користь.

Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила суд:

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3, 29 вересня 2008 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстроване в реєстрі за №1-1942 та за №1-1948;

визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_6 29 вересня 2008 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстроване в реєстрі за №1-1937 та за №1-1939;

визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №72 від 30 червня 2009 року;

витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1/ 4 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 84,9 кв.м., житлового площею 43,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та ? частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;

визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 84,9 кв.м., житлового площею 43,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та ? частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18 червня 2018 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3, 29 вересня 2008 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстроване в реєстрі за №1-1942.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_3, 29 вересня 2008 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстроване в реєстрі за №1-1948;

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_6 29 вересня 2008 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстроване в реєстрі за №1-1937.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_6 29 вересня 2008 року державним нотаріусом Першої Чернівецької державної нотаріальної контори Прядко І.І., зареєстроване в реєстрі за №1-1939.

Визнано недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №72 від 30 червня 2009 року;

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами загальною площею 84,9 кв.м., житлового площею 43,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та ? частки земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про повне задоволення її вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що відмовляючи в задоволенні вимоги про витребування майна, суд першої інстанції, не звернув уваги на правову позицію Верховного Суду України висловлену у постанові від 23 січня 2013 року №6-164цс12, відповідно до якої норма ст..388 ЦК України про витребування майна може бути застосована не тільки у правовідносинах щодо договорів купівлі-продажу, але і у справах про спадкування.

Також вказує на те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_5 про визнання позову, оскільки таке визнання не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування майна скасуванню з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та державного акта не оскаржується, а отже в силу положень ст.ст.13, 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

Відмовляючи в задоволенні вимоги про витребування майна, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка набула права власності на спірне майно в порядку спадкування, а не за відплатним договором.

Проте з таким висновком не погоджується колегія суддів.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

За правилами ст..ст.1216,1217,1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно положень частин 1,2 ст.1220, частини 1 ст.1222, частини 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статей 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер ОСОБА_6, про що зроблено актовий запис №461 від 26 лютого 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7 Т.1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на ? частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами загальною площею 84,9 кв.м., житлового площею 43,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1, яка належала останньому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 вересня 2003 року, видане згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 09 вересня 2003 року №682/18 (а.с.194-195 Т.1) та на ? частку земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належала померлому на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3, виданого згідно з рішенням 25 сесії IV скликання Чернівецької міської ради від 30 вересня 2004 року №546 (а.с.193 Т.1).

Спадкова справа заведена Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви про прийняття спадщини поданої сестрою померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Із заявою про прийняття спадщини також звернувся брат померлого ОСОБА_6, зазначивши, що окрім нього спадкоємцем є сестра померлого ОСОБА_3

29 вересня 2008 року спадкоємцям ОСОБА_6 та ОСОБА_3 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року помер ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.67 Т.1).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулася його донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, і 09 серпня 2012 року їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті.

13 березня 2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки на день смерті її батька ОСОБА_6 залишилася спадщина, що складається з ? частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, в якій він проживав, та ? частки земельної ділянки, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташованих в АДРЕСА_1 та в сього іншого майна, де б воно не було та з чого б воно складалось, яку вона прийняла в силу ч.4 ст.1268 ЦК України, як неповнолітня особа на день відкриття спадщини .

Стаття 68 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Державним нотаріусом Прядко І.І. повідомлено ОСОБА_1, що в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України, до Першої чернівецької державної нотаріальної контори звернулася сестра та брат померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яким були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх брата. По суті цим листом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.226-227 Т.1).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч.4 ст.1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як встановлено судом у померлого ОСОБА_6 було дві доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, які на момент його смерті були неповнолітніми, тому відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті батька та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України вона належить їм з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

У разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України.

Це означає, що якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами наведених правових норм, а не у спосіб визнання недійсним правовстановлюючого документа незаконного володільця.

При цьому право власника на витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає захисту незалежно від того, на якій правовій підставі незаконний володілець набув майно (за договором чи в порядку спадкування).

Визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, яке за своїм змістом не є правочином, будь-яких правових наслідків не тягне, окрім тих, що пов'язані з його недійсністю. Задоволення позову в означеній частині не забезпечить відновлення порушених прав позивача.

Таким чином, прийнявши в установленому законом порядку спадщину позивачка з часу її відкриття набула речові права на неї - право володіння та право користування і, відповідно, право на захист цих прав.

З огляду на вищевказане ОСОБА_1 має право на захист свого речового права на спадкове майно шляхом його витребування з незаконного володіння.

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні вимоги, яка стосується визнання права власності на спадкове майно в тій частці, яку прийняла ОСОБА_5 після смерті батька ОСОБА_6, суд першої інстанції правильно виходив з того, що визнання ОСОБА_5 позову в цій частині суперечить закону.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч.1 ст.1273 ЦК України).

Судом установлено, що 19 квітня 2017 року відповідачкою ОСОБА_9 складено заяву про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті батька ОСОБА_6 на користь позивачки ОСОБА_10, посвідчену Другим сектором з консульських питань Посольства України у ФРН, та подано дану заяву до суду першої інстанції (а.с.251 Т.1).

Проте до компетенції суду не відноситься прийняття заяви про відмову від прийняття спадщини, ці дії та повноваження є виключною прерогативою нотаріальних органів.

Згідно із п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 червня 2018 року в частині відмови в задоволенні вимоги ОСОБА_1 про витребування спадкового майна скасувати.

Позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 ? частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1, та ? частки земельної ділянки 0,1000 га у межах згідно з планом, розташованої на території м. Чернівці по вул. Грузинській при житловому будинку за №2, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для обслуговування житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 грудня 2018 року

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: А.І. Владичан

І.Б. Перепелюк