Справа № 502/976/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Балан М.В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши у вікритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач 07.06.2018 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою. 06.11.2018 року позивач надав уточнюючу позовну заяву до відповідачів про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку №6, розташованого за адресою: с.Шевченкове, Кілійського району, одеської області, вул. Суворова, укладеного 06.04.2001 року за реєстровим номером №6230 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3І у представництві Одеської товарної біржі та який зареєстрований Кілійським «Районним бюро технічної інвентаризації» в реєстр. Кн.. за стор.1 реєстр №1- виконаним та дійсним; визнання за позивачем право власності на ? частину вказаного житлового будинку. В позовної та уточнюючої заяв вбачається, що 06 квітня 2001 року позивач, ОСОБА_1 та відповідач, ОСОБА_2, який діяв від свого імені від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 уклали між собою у представництві договір продажу, реєетр.№6230 житлового будинку №6, розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, селище Шевченкове, вулиця Суворова. Правочин обома сторонами повністю виконаний: відповідачем було звільнено житловий будинок ще за два місяці до укладання договору на товарній біржі, передані ключі. Ні заперечень, ні зауважень ніхто із сторін по правочину не заявляв. Позивач використовує вказаний будинок для постійного проживання, проживає разом із дружиною ОСОБА_5, за якою рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 04 вересня 2003 року було визнано право власності, та яке було зареєстроване КП «Кілійське районне бюро технічної інвентаризації 21 серпня 2004 року за реєстром №7133154. Позивач зареєстрований за вказаною адресою, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує будинок в належному санітарно- технічному стані.

Позивачем було надано заяву про розгляд справи без його присутності, в якій він повністю підтримав позовну заяву.

Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, повторно без поважних причин в судове засідання не прибули, відзив на позов не надали, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляли.

Згідно ст. 280 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло відзиву або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі письмової заяви позивача та наявними доказами у справі суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно договору купівлі-продажу № 6230 від 06.04.2001 року, зареєстрованого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїл, ОСОБА_2, діючий від себе та від імені ОСОБА_4, ОСОБА_6 на підставі довіреностіякі є членами біржі зі статусом «Продавець» продали, а ОСОБА_7, який є членом біржі зі статусом «Покупець», придбав за ціною 2300 гривень, які отримані продавцем до підписання договору, ? частину житлового будинку № 6, загальною площею 107,1 кв.м., розташованого за адресою: Одеська область с.Шевченкове, вул. Суворова.

Право власності на зазначене нерухоме майно, придбане позивачем на підставі відповідного договору купівлі-продажу, зареєстроване 08 листопада 2001 року в Кілійському районному бюро технічної інвентаризації, про що міститься відповідний штамп на біржовому договорі купівлі-продажу.

Відповідно до технічного паспорту, складеного Кілійським районним бюро технічної інвентаризації, житловий будинок № 6, розміщений по вулиці Суворова в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 76,9 кв.м., загальною площею 106,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б - кухня, літ.Д - кладова, літ.Е - кухня, літ.Ж - гараж. літ.З, И, К, Л - сарай, літ.Н - убиральня, 1-6,1 надвірні споруди.

При вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір купівлі-продажу сторонами було укладено у 2001 році, суд застосовує відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору.

Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

По недійсній угоді кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

На дату укладання договору купівлі-продажу, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Як зазначено в п. 1.5 Розділу 1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, яка була чинною на час укладення сторонами відповідного договору купівлі-продажу та яка визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в Україні, - державну реєстрацію права власності на об'єкти нерухомого майна здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до п. 9 Додатку 1 до вказаної Інструкції, - договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, віднесено до переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна.

Оскільки на момент укладення договору сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах, умови договору сторонами повністю виконано, право власності позивача на придбане нерухоме майно зареєстроване відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, зокрема з дотриманням вимог Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлового політики України від 09.06.98 № 121, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на придбане майно і не взмозі розпоряджатися ним на власний розсуд з причин, що не залежать від нього, в звязку з чим вважає, що право власності позивача підлягає захисту відповідно до ст. 16 ЦК України, а тому задовольняє позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем .

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Керуючись 12, 81, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, Законом України «Про товарну біржу», ст. ст. 16, 328 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу житлового будинку №6, розташованого за адресою: с.Шевченкове, Кілійського району, Одеської області, вул.Суворова, укладеного 06 квітня 2001 року за реєстровим номером 6230 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_4, та ОСОБА_3 у представництві Одеської товарної біржі та який зареєстрований Кілійським «Районним бюро технічної інвентаризації» в реєстр. кн.за стор.1 реєстр. №1. виконаним та дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 (НОМЕР_2, виданй Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 18.02.2000 року) право власності на ? частину житлового будинку в с. Шевченкове, Кілійського району, Одеської області, вул. Суворова, 6, який згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд складається з: літ.А - житловий будинок, житловою площею 76,9 кв.м., загальною площею 106,5 кв.м., господарських будівель: літ.Б кухня, літ.Д кладова, літ.Е - кухня, літ.Ж гараж, літ.З сарай, літ.И - сарай, літ.К сарай, літ.Л сарай, літ.Н - убиральня, 1-6,І надвірні споруди.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_8