Справа № 548/1606/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇН

29 серпня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

У позові вказала, що 14.01.2015 року, близько 23 години 20 хвилин ОСОБА_5, керуючи технічно справним автомобілем «Опель Віваро» д/н НОМЕР_1, який належить його батьку ОСОБА_6, рухаючись по вул.1 Травня в м. Хорол Полтавської області в напрямку до перехрестя із вул. Леніна, виїжджаючи на нерівнозначне перехрестя та виконуючи маневр поворот ліворуч на головну вулицю Леніна, грубо порушуючи вимоги п.п.12.3., 18.1 Правил дорожнього руху України допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка рухалась по пішохідному переходу в напрямку справа на ліво по відношенню до напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даного ДТП вона отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох сідничних та гілок обох лонних кісток зі зміщенням уламків та порушенням тазового кільця, закритого перелому бокових мас крижової кістки з обох сторін, післятравматичної гематоми зовнішніх статевих органів, післятравматичної анемії важкого ступеню, травматичного та геморагічного шоку 3 ступеню, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, множинних саден обличчя, попереку та кистей рук, підшкірної гематоми правого стегна, які згідно висновку судово-медичної експертизи №24 від 19.02.2015 року за ступенем тяжкості кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх отримання.

Вважала, що їй, як потерпілій внаслідок ДТП, діями відповідача ОСОБА_5 завдано значної моральної шкоди.

Отримані нею тяжкі тілесні ушкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинили їй фізичні та моральні страждання, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки трагічної події, страх можливого повторення події з нею або з її рідними, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності.

Після ДТП, в результаті якої вона отримала тяжкі тілесні ушкодження, вона зазнала значного душевного болю, пережила сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху при згадуванні, що вона могла загинути від наслідків ДТП.

Після ДТП були порушені її актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив.

Вважає, що в результаті ДТП їй були заподіяні психологічні (моральні страждання), розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань вона оцінює в 300 000 грн., які вона і прохає стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки вважав, що як майнова так і моральна шкода відповідачем відшкодована в повному обсязі в розмірі 70 000 грн., про що позивач написала розписку. Вважав, що відповідачем було відшкодовано позивачу 10 000 грн. майнової шкоди та 60 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками спроави.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підставі доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено, що вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 11 листопада 2016 року, який набрав законної сили оскільки ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15.05.2018 року був залишений без змін, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

Згідно ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Даним вироком ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 14.01.2015 року, близько 23 години 20 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Опель Віваро» д/н НОМЕР_1, належним, згідно свідоцтва про реєстрацію САО 668550 ОСОБА_6, рухаючись по вул.1 Травня в м. Хорол Полтавської області в напрямку до перехрестя із вул. Леніна, виїжджаючи на вказане нерівнозначне перехрестя, рухаючись по другорядній вулиці 1 Травня та виконуючи маневр повороту ліворуч на головну вулицю Леніна, водій ОСОБА_5, грубо порушуючи вимоги п.п.12.3., 18.1 Правил дорожнього руху України, маючи можливість обєктивно виявити пішоходів, що знаходяться на пішохідному переході, допустив неуважність, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого тим транспортного засобу та його зупинки, в результаті чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1, котра рухалась по пішохідному переходу в напрямку справа на ліво по відношенню до напрямку руху автомобіля.

Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх отримання.

Згідно висновку експерта № 2125 від 24.03.2015 року за результатами проведеної комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи в даній дорожній ситуації водій ОСОБА_5 мав технічну можливість своєчасним гальмуванням, тобто виконанням вимог п.п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України, уникнути наїзду на пішохода. Дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п. 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходились у причинному зв'язку з пригодою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 внаслідок вчинення злочину діями відповідача ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї.

При цьому суд враховує ступінь тяжкості злочину, душевні та фізичні страждання позивача, повязані з отриманням тілесних ушкоджень, необхідністю лікування, вимушеність змін в організації позивачем свого життя через отримані тілесні ушкодження.

Згідно розписки позивача ОСОБА_1 від 10.06.2015 року, цього дня вона отримала від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 70 00 грн. в рахунок відшкодування завданої шкоди в ДТП, що мала місце 14.01.2015 року. (а.с. 28)

Як розписка, так і матеріали справи не містять даних в рахунок відшкодування якої саме шкоди, майнової чи моральної, було отримано дані кошти.

Стороною позивача надано до суду квитанції та чеки на придбання ліків, лікарських засобів на лікування та інших предметів в підтвердження факту понесення позивачем певних майнових витрат у звязку із вчиненням злочину 14.01.2015 року.

Разом із тим, стороною позивача витрати за даними квитанціями та чеками не обґрунтовувалися та не доводилися в якості понесення конкретних витрат, повязаних із спричиненням майнової шкоди, а саме, коли саме позивач перебувала на лікуванні, які саме медичні препарати були придбані на її лікування відповідно до лікарського призначення, на які саме потреби, повязані із відновленням своїх прав в результаті вчинення злочину, придбавалися інші товари та предмети, в тому числі скраплений газ та бензин, також не доводилися дані понесені витрати з точки зору причинного звязку між ДТП та отриманими в ньому тілесними ушкодженнями та необхідністю понесення певних витрат для відновлення своїх прав.

Тому суд не враховує вищезазначені надані позивачем чеки в якості таких, що підтверджують певні витрати на придбання зазначених у них товарів і які увійшли до розписки від 10.06.2015 року.

З цих же підстав суд не враховує в якості відшкодування майнової шкоди, як витрати, які були враховані в розписці, чеки відповідача про переказ готівки на лікування (а.с. 27), як такі, що стосуються відшкодування майнової шкоди, так як вони мають бути співвіднесені із реально понесеними витратами на лікування ОСОБА_1 та вони не входять до розписки від 10.06.2015 року, оскільки були зроблені раніше, а за розпискою грошові кошти в сумі 70 000 грн. було отримано позивачем від ОСОБА_5 під час написання розписки.

Враховуючи, що сторони суду не доводили витрати, повязані із відновленням саме майнових прав позивача, в тому числі і витрати на лікування, про що відсутні як відповідні судові рішення, так і будь-які домовленості сторін, суд вважає, що вони не позбавлені цього права у майбутньому, а тому зараховує суму, сплачену згідно розписки від 10.06.2015 року в рахунок відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Суд вважає за необхідне визначити заподіяну ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. При цьому, враховує, що моральна шкода, заподіяна ОСОБА_1 полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує те, що моральна шкода заподіяна злочином, ступінь тяжкості та кількість отриманих внаслідок ДТП позивачем тілесних ушкоджень, а саме, що позивачу були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, ступінь вини ОСОБА_5, те, що злочин вчинено з необережності, вимушеність та тривалість змін в організації позивачем ОСОБА_1 свого життя через отримання тяжких тілесних ушкоджень, необхідність проведення відповідного лікування, глибину душевних страждань позивача. Суд також враховує вимоги розумності і справедливості.

Разом із тим, беручи до уваги те, що відповідно до розписки від 10.06.2015 року відповідачем сплачено позивачу 70 000 грн. в рахунок відшкодування шкоди внаслідок ДТП, які суд враховує в відшкодування моральної шкоди, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають кошти в сумі 30 000 грн., як різниця між розміром спричиненої моральної шкоди та розміром вже відшкодованої шкоди. (100 000 грн. 70 000 грн. = 30 000 грн.).

Відповідно до частин 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1,2 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно розяснення, викладеного в постанові пленуму ВССУ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, із відповідача на користь держави підлягає стягненню 55,12 грн. судового збору (30 000 грн. х 551,20 грн. (сума судового збору станом на час звернення із даним позовом до суду, від сплати якої позивач був звільнений при подачі позову) / 300 000 грн. = 55,12 грн.).

Також із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 350 грн. витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (30 000 грн. х 3500 грн. / 300 000 грн. = 350 грн.)

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІН НОМЕР_2 місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2) до ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_4) про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 30 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 350 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 55 грн. 12 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5) Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_7