Справа: 164/979/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 вересня 2018 року ОСОБА_1.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Токарської І.С.,

з участю секретаря Панасюк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Маневичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи заяву тим, що рішенням Маневицького районного суду від 12 січня 2016 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ОСОБА_3 дитину матеріально не забезпечує, тобто ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, ОСОБА_2 просила суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, однак до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 вищевказаного Кодексу унормовано, що при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 12 січня 2016 року шлюб, зареєстрваний 28 січня 2011 року Старосільською сільською радою Маневицького району, актовий запис № 3, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 7).

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 139848, батьком ОСОБА_4 який народився 9 липня 2011 року є ОСОБА_3 (а.с. 5).

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги визнання позову ОСОБА_4, суд вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, який є достатнім з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 2 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, а тому суд приходить висновку про задоволення позову.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути 704 гривні 80 копійок судового збору.

На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263 265, 430ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 2 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Маневицького районного суду І.С. Токарська