Справа № 743/868/18
Провадження № 2/743/345/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

учасники справи представник позивачки ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу,

за позовом ОСОБА_5

до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину в твердій

сумі,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, їх заяви (клопотання), інші процесуальні дії у справі.

22 червня 2018 року ОСОБА_5 звернулась до суду з названим позовом до ОСОБА_3, в якому просила:

- розірвати шлюб, зареєстрований 22 листопада 2013 року Відділом ДРАЦС Чернігівського міського управління юстиції (актовий запис № 2257) між ОСОБА_3В та нею;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_5 вказує на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, але в жовтні 2015 р. шлюбні відносини між ними припинені, і бажання їх відновлювати вони не мають, та тим, що відповідач в порушення ст. 180 СК України дитину не утримує, чим порушує її права на належне утримання батьком, хоча отримує, з неофіційних джерел, дохід в сумі 20000 грн. на місяць, не має інших утриманці.

В судовому засіданні:

- представник позивачки ОСОБА_2 підтримав позов, з підстав вказаних в ньому;

- відповідач ОСОБА_3, його представник ОСОБА_4 позовні вимоги про розірвання шлюбу визнали, а про стягнення аліментів визнали частково, а саме погодились з способом стягнення аліментів, а саме у твердій сумі, але не погодились з розміром аліментів та просили стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання спільної дитини в розмірі 2 000 грн., що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідач ОСОБА_3 вказав, що спільно з ОСОБА_5 він не проживає з 7 січня 2018 р. та, що він оформлений, як ФОП, проте через мізерні доходи планує закривати діяльність.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ДЕЙКУН (до шлюбу Протченко) К.Л.:

- перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 листопада 2013 року ВДРАЦС РС Чернігівського МУЮ (актовий запис № 2257), що стверджується свідоцтвом про шлюб (Серія І-ЕЛ № 082149);

- являються батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження останнього (Серія І-ЕЛ № 152787).

Сторонами визнається, що дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_5, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, дитини.

Суду не надані докази про майнове становище позивачки, про майнове становище відповідача, про наявність у позивачки та відповідача інших дітей, про здоров'я дитини, позивачки, відповідача, про наявність на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав.

Джерела права застосовані (не застосовані) судом.

В ст. 112 Сімейного кодексу України та в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р. № 2475-VІІІ, враховує:

- стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

- стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

- наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

- наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

- доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України, з урахуванням змін внесених згідно із Законами від 17 травня 2017 року № 2037-VIII та від 3 липня 2018 р. № 2475-VІІІ, гарантії прав дитини, а саме, що:

- розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини;

- мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, вони зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Оцінка суду.

Враховуючи те, що в даному конкретному випадку позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_3 визнають, що шлюбні відносини між ними припинені, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дитини і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, то вказані обставини не підлягають доказуванню.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що в силу ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, зважаючи на те, що позивачка та відповідач не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, суд знаходить, що позовні вимоги слід задовольнити, а шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, зареєстрований в органах ДРАЦС, слід розірвати.

Вказані вище норми свідчать про обовязок ОСОБА_7 сплачувати аліменти на утримання своєї дитини.

При визначенні розміру аліментів на дитину, враховуючи відсутність доказів про матеріальне становище та здоров'я платника аліментів ОСОБА_7 та про наявність у нього інших утриманців, зокрема про отримання ним доходу від підприємницької діяльності, тим більшев сумі 20 000 грн. на місяць, приймаючи до уваги відсутність доказів про матеріальне становище та здоров'я дитини та позивачки ОСОБА_5 та про наявність у останньої інших утриманців, виходячи з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 22 червня 2018 р. і до досягнення дитиною повноліття, без зазначення в резолютивній частині вказівки: "але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку", але з зазначенням, що розмір аліментів підлягає щорічно індексації відповідно до закону, тобто задовольнивши позовні вимоги частково.

Розподіл судових витрат, допущення рішення до негайного виконання.

Згідно ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з огляду на часткове задоволення позову про стягнення аліментів, враховуючи визнання ОСОБА_3 позовних вимог про розірвання шлюбу, здійснене до початку розгляду справи по суті, ОСОБА_5слід повернути з державного бюджету судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп., сплачений при зверненні до суду, відповідно до квитанції № 46 від 22 червня 2018 р.. а з ОСОБА_3 слід стягнути:

- в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору;

- на користь позивачки 352 грн. 40 коп. судового збору.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 258, 263-265, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 24, 112, 180-184 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 22 листопада 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (актовий запис № 2257) між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ДЕЙКУН (до шлюбу - Протченко) ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. (дві тисячі гривень) щомісячно, який підлягає щорічно індексації відповідно до закону, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 22 червня 2018 р. і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволені решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп..

Повернути ОСОБА_5 з державного бюджету судовий збір у сумі 352 грн. 40 коп., сплачений при зверненні до суду, відповідно до квитанції № 46 від 22 червня 2018 р..

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 352 грн. 40 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів, у межах сум платежів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧКА: ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4

Чернігівської області, вул. Дніпровська, буд. 13,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

ВІДПОВІДАЧ : ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5,

буд. 23,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий В.Б.Сташків

Текст рішення виготовлено та

підписано 10 вересня 2018 року.