Справа 206/6310/17
Провадження 2/206/222/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2018 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухоруков А.О.,

за участю секретаря Панюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, про вселення,

-за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса

Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про поновлення права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

22 листопада 2017 року представник позивач ОСОБА_3 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1, про вселення.

Позивач просить суд виселити із квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, громадянина ОСОБА_1.

Посилаються на те, що 17 грудня 2007 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» кредитний договір № 0. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником було укладеного договір іпотеки № 0/0/З від 17.12.2007 року, відповідно до умов якого іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Банк 12.12.2011 року відступив позивачу відповідно до договору факторингу та договору про відступлення прав за договором іпотеки свої права вимоги до відповідача за зобов'язаннями по кредиту та іпотечному договору. У зв'язку з грубим порушенням позичальником умов кредитного договору, зокрема неповернення кредиту, несплати процентів та комісії за користування кредитом, іпотеки, що передбачено умовами іпотечного договору та Законом України «Про іпотеку». Зокрема, 25.11.2016 року позивач набув у порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3. Позивачем 19.10.2016 року у відповідності до чинного законодавства було направлено на адресу відповідача вимогу про добровільне виселення з житлового приміщення протягом місяця з дня отримання даної вимоги. Вимоги були отримані відповідачем 15.11.2016 року та 24.11.2016 року, проте зі спливом місяця з моменту отримання вимоги відповідач не звільнив майно, що належить позивачу. Майно було придбано відповідачем за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, отже обов'язок надати відповідачу інше постійне жиле приміщення відсутній. 24.12.2016 року позивачем, як законним власником була здійснена спроба потрапити у власне майно, однак було виявлено, що у ньому незаконно проживає ОСОБА_1 Станом на час подання позовної заяви відповідач добровільно не звільнив майно, а також перешкоджає позивачу у вільному доступі до нього, внаслідок незаконних дій відповідача, позивач фактично позбавлений можливості користуватися своїм майном (а.с. 1-4).

22 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Самарського районного суду з зустрічним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про поновлення права власності на нерухоме майно, на підставі якого просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 26477679 від 25.11.2015 18:57:05р., згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код 37825968) у тому числі, запис про право власності 122211732. Поновити право власності ОСОБА_1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані, тим що 17.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 (Позивачем) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого позивачу було надано кредит в іноземній валюті в сумі 32296,00 доларів США на строк до 18.12.2028 року. Відповідно до п. 1.4 вказаного договору кредит надано на придбання нерухомості. Також між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки від 17.12.2007 року МЕ 0/0/3 яким передано в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 та належала позивачу на підставі договору купівлі - продажу, НОМЕР_2, від 17.12.2007р. посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. за реєстровим № 7205. В подальшому 12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» (відповідачем-2) укладено договір факторингу №1 та договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки. 25.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною (відповідачем -1) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис №12221732 про реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, на ім'я ТОВ «Кей-Колект» (відповідачем-2). Підставою внесення вищевказаного запису є рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М., індексний номер: 26477679 від 25.11.2015р., підставою виникнення права власності зазначено: договір іпотеки. Про факт реєстрації відповідачем-1 права власності на ім'я ТОВ «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, позивач дізнався на початку весни 2017 року коли представники ТОВ «Кей-Колект» намагалися вдертися до його квартири, посилаючись на те, що вони є новими власниками. Позивач дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. щодо реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 на ім'я ТОВ «Кей-Колект» вважає незаконним, а також саме набуття ТОВ «Кей-Колект» права власності на зазначену квартиру-незаконним. У квартирі разом з позивачем, окрім нього, його дружини ОСОБА_6 постійно проживають його неповнолітні діти: донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_8 29.07.2014 року, перереєстрація (відчуження) права власності на квартиру відбулося всупереч вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 98-105).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2017 року по даній позовній заяві було відкрито провадження по справі та призначено до попереднього розгляду (а.с. 41)

22 січня 2018 року за первісним позовом відповідачем ОСОБА_1 було подано до суду клопотання про залучення в якості третьої особи Управління - службу у справах дітей Самарської районної в місті Дніпрі ради, при розгляді позову ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 Дане клопотання судом було вирішено в судовому засіданні 25 січня 2018 року та задоволено (а.с. 51, 52, 58).

Поданий 22 січня 2018 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про поновлення права власності на нерухоме майно, в судовому засіданні яке відбулося 25 січня 2018 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. В установлений строк 05 лютого 2018 року позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 були усунуті вказані недоліки, 07 лютого 2018 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була прийнята до спільного розгляду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, про вселення (а.с. 58, 65-73, 98-105, 108).

06 березня 2018 року за зустрічним позовом представником відповідача ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_9 було подано клопотання про закриття провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про поновлення права власності на нерухоме майно, оскільки Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. є не належним відповідачем, належним відповідачем є Міністерство юстиції України. В судовому засіданні яке відбулося 06 березня 2018 року судом було протокольно вирішено дане питання, в задоволенні даного клопотання було відмовлено (а.с. 120-124, 126).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2018 року по даній справі було закрите підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду на 04 квітня 2018 року (а.с. 127).

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ТОВ «Кей-Колект» ОСОБА_9 первісний позов підтримав, просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 просив відмовити в повному обсязі, пояснивши це тим, що позо заявлено безпідставно і він є не обґрунтований.

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_10 просила відмовити в задоволенні первісного позову, пояснивши це тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. винесено незаконне рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_7 за ТОВ «Кей-Колект», порушено Закон України «Про мораторій».

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні в задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач за зустрічним позовом приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяв в якій просила розглядати справу без її участі (а.с. 117).

Представник третьої особи за первісним позовом Органу опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, зустрічний позов задовольнити виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожнаособа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0 (а.с. 80-81).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, 17 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки за №0/0/3, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було передано нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_8, договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В. (а.с. 16-19).

12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір факторингу №1 (а.с. 6-10).

20 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., на підставі даного договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» було передано кредитний договір №0 укладений 17.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 та договір іпотеки договір іпотеки за №0/0/3 укладений 17 грудня 2007 року між тими ж сторонами (а.с. 12-15).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна за №89704982 від 15.06.2017 року судом вбачається, що 25.11.2015 року 18:53:15 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу м. Київ Кобелєвою А.М. на підставі договору іпотеки серії та номер : 7206, який виданий 17.12.2007 року, було змінено власника домоволодіння за адресою: АДРЕСА_9, з ОСОБА_1 на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (а.с. 21-23).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 19 жовтня 2016 року ОСОБА_1 було направлено правова вимога про добровільне звільнення квартири за адресою: АДРЕСА_10, дана правова вимога направлялася на адреси: АДРЕСА_11 та адресу: АДРЕСА_14 (а.с. 29,30).

З наданої довідки №1626 Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 10 квітня 2017 року, судом вбачається, що до зареєстрованих за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, входять ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, його дружина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4, донька ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 79). У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги, звернути стягнення на предмет іпотеки.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закону) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 Закону у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Частинами 1 і 3 статті 36 Закону встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Як передбачено ч. 1 ст. 37 Закону, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

За наведених обставин можливо зробити висновок про те, що у разі невиконання основного зобов'язання, Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законом або договором, в тому числі і визнавати за собою право власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

Отже, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, повинні відповідати загальним положенням про договір. При дотриманні цих умов іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки з дотриманням умов звернення стягнення та порядку реалізації, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону слідує, що обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав і внесення відомостей до державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом, є одними із загальних засад державної реєстрації прав.

Державній реєстрації прав підлягає право власності. У державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 Закону № 1952-IV).

В силу п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Статтею 27 Закону України «Про держану реєстрації речових на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави для державної реєстрації прав. Згідно зі ст. 24 вказаного Закону подання заяви про державну реєстрацію прав неналежною особою є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

Згідно п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (діючий на момент перереєстрації), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З інформаційної довідки №89704982 від 15.06.2017, судом вбачається, що оскаржуване приватним нотаріусом Київського нотаріального округу м. Київ Кобелєвою А.М. рішення про право власності прийнято на підставі договору іпотеки № 0/0/3 від 17 грудня 2007 року, про щодо зазначено у державному реєстрі речових прав (запис № 12221732) та зареєстровано право власності на будинок за ТОВ «Кей- Колект» (12221737).

Як видно зі змісту договору іпотеки №0/0/3 від 17 грудня 2007, він містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок застосування позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки регламентовано в розділі 5 іпотечного Договору. Так, п.5.1 та п.5.2 встановлено, що сторони дійшли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому законом України «Про іпотеку»; шляхом отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому законом України «Про іпотеку».

Відповідно до п. 6.3 Іпотечного договору, сторони домовилися, що цей договір укладається з накладенням заборони відчуження предмету іпотеки.

Також відповідно до п. 6.5 Іпотечного договору, всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі. Листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підстави Сторін» цього договору або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншій стороні при зміні адреси. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса іпотекодержателя для листування, зазначена в цьому договорі, вважається місцем виконання сторони своїх зобов'язань за договором.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, зазначених вимог договору іпотекодержателем не дотримано.

З долучених до позовної заяви представником позивача за первісним позовом ТОВ «Кей-Колект», поштових повідомлень про направлення на адреси ОСОБА_1 вимог про добровільне виселення з домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_11, судом не вбачається, що саме ОСОБА_1 отримував данні вимоги, до того ж даний факт не підтверджується відповідачем ОСОБА_1

В оспорюваному договорі іпотеки від 17 грудня 2007 року відсутні будь-які посилання про права ТОВ «Кей-Колект» на предмет іпотеки, дане товариство не є стороною вказаного договору та при переході права вимоги за даним договором від банку до товариства, ним не було проведено, згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку», відповідної реєстрації обтяження. Крім того, державним реєстратором не внесено до державного реєстру речових прав відомостей щодо інших документів, які були підставою для виникнення та реєстрації права власності за ТОВ «Кей-Колект», а тому прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності за відповідачем не відповідає вимогам Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Усі вищенаведені обставини свідчать про те, що у приватного нотаріуса Київського нотаріального округу м. Київ Кобелєвої А.М. були відсутні правові підстави для прийняття рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_12 за ТОВ «Кей-Колект», а тому вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів позовної заяви про те, що реєстрація спірного будинку нотаріусом була проведеною з порушенням норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то встановлений згаданим Законом мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, оскільки цей Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, а відтак він не може бути правовою підставою для нотаріуса для відмови у вчиненні нотаріальної дії по державній реєстрації прав на нерухоме майно на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом, та які є чинними, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахуванням положення ст. 109 Житлового кодексу Української РСР.

Що стосується вимог за позовом ТОВ «Кей-Коллект», то суд прийшов до такого.

Згідно зі статтею 41 Конституції України, частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ці положення закону кореспондуються зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Враховуючи, що суд при розгляді даної справи прийшов до висновку, що рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» права власності на домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_13, є незаконним та підлягає скасуванню, то вимоги ТОВ «Кей-Колект» про виселення ОСОБА_1 з домоволодіння, є необґрунтованими, оскільки право на користування нерухомим майном є похідним від права власності на нього.

Отже, виходячи з наведеного, суд вважає, що правові підстави для задоволення позову ТОВ "Кей-Колект" відсутні.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. та ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати понесені по сплаті судового збору в розмірі 960,00 грн., з кожного по 480,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3-13,141, 235, 258, 259, 263-265,268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, третя особа - Орган опіки та піклування Самарської районної у м. Дніпрі ради, про вселення - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1) до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна (адреса: АДРЕСА_15), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (юридична адреса: м. Київ, вул. Межигірська,22, ), про поновлення права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26477679 від 25.11.2015 року, яким за ТОВ «Кей-Колект» зареєстровано право власності на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни та ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 960,00 грн., з кожного по 480,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2018 року.

Суддя А.О. Сухоруков