Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/4964/17
РІШЕННЯ

іменем України

04 вересня 2018 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.,

при секретарі Подвисоцькій Т.В.,

розглядаючи заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 у м. Коростені Житомирської області цивільну справу за позовом виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області до ОСОБА_1, третьої особи комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

5 грудня 2018 року виконавчий комітет Коростенської міської ради Житомирської області звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, , третьої особи комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1.

В обгрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до рішення Коростенської міської ради № 8 від 4 серпня 2009 року "Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста Коростеня гуртожитку ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" та рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області № 184 від 25 квітня 2012 року "Про затвердження акту приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади міста Коростеня гуртожитку ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" по вулиці Б.Хмельницького, 61-А у м. Коростені Житомирської області прийнято гуртожиток у комунальну власність. В АДРЕСА_2 значиться зареєстрованим ОСОБА_1, проте не проживає в ній більше як шість місяців, кошти на утримання житла не сплачує.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє відповідно до довіреності від 11 червня 2018 року в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (зокрема шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України) , про причини неявки, а також позицію щодо заявленого позову не повідомив.

Представник третьої особи - комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив справу розглянути без його участі, при ухваленні рішення поклався на розсуд суду.

Згідно з ч.4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Коростенської міської ради № 8 від 4 серпня 2009 року "Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади міста Коростеня гуртожитку ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" та рішення виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області № 184 від 25 квітня 2012 року "Про затвердження акту приймання-передачі в комунальну власність територіальної громади міста Коростеня гуртожитку ВАТ "Коростенський завод хімічного машинобудування" по вулиці Б.Хмельницького, 61-А у м. Коростені Житомирської області прийнято гуртожиток у комунальну власність.

З інформаційного повідомлення УДМС України в Житомирській області вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 значиться зареєстрованим ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт не проживання та відсутності речей ОСОБА_1 більше шести місяців у спірному житлі підтверджується актами, складеними працівниками комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 від 26 жовтня 2017 року.

Згідно із ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним."

Правові позиції Європейського Суду з прав людини, пункт 1 статті 8 Конвенції про захист ної прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 18 Примірного положення про гуртожитки, робітники, службовці, студенти, учні, інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зокрема зобов'язані: використовувати надану жилу площу відповідно до її призначення, забезпечувати схоронність приміщень, обладнання й інвентарю; зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги. Примірне положення про гуртожитки не передбачає збереження площі у гуртожитках за відсутніми мешканцями.

Статтями 29, 310 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Положення ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою; оголошення особи померлою.

У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Оцінивши зібрані у справі докази і з'ясувавши обставини спору, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців.

Поважних причин, передбачених ст.71 Житлового кодексу України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, судом не встановлено.

У зв'язку з цим, оскільки відповідач ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_4 не проживає більше шести місяців без поважних причин, його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.29, 310 Цивільного кодексу України, ст.ст.71, 72 Житлового кодексу України, , Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд, -

ухвалив:

Позов виконавчого комітету Коростенської міської ради задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 56 в будинку № 61-А по вулиці Б.Хмельницького у м. Коростені Житомирської області.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області в 30-денний строк.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники справи:

Позивач: виконавчий комітет Коростенської міської ради, місцезнаходження 11500, Житомирська область, місто Коростень, вулиця Грушевського, 22, .

Відповідач: ОСОБА_1, місце реєстрації 11500, АДРЕСА_5.

Третя особа: комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1, місцезнаходження 11500, Житомирська область, місто Коростень, вулиця Кооперативна, 3-А, .

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_3