ЄУН 193/659/18
Провадження № 2/193/314/18
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
27 серпня 2018 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
судді Шумської О. В.
за участі секретаря Мельникової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
В С Т А Н О В И В:
21 травня 2018 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом до відповідача та просить стягувати ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісяця від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 12 березня 2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований РАЦС Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 12.
Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини є відповідач.
Одруження з відповідачем виявилось невдалим. За час спільного проживання як сім»ї у них не було створено нормальних подружніх стосунків. Фактично шлюбні відносини припинені з 2015 року. Відповідач переїхав проживати на постійне місце проживання у м. Нікополь.
22 вересня 2016 року рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 4.10.2016 року.
Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча і зобов»язаний у відповідності до ст.. 180 СК України, а також не дбає про його духовний та моральний розвиток.
Дитина проживає з позивачем, за адресою: вул. Больнична, 33/16, в смт.Софіївка Дніпропетровської області, та перебуває на утриманні позивача, про що свідчить довідка Софіївської селищної ради.
5 січня 2018 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. Актовий запис № 2.
Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Позивач на даний час не працює, перебуває на обліку у Софіївському центрі соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, та отримує на доньку матеріальну допомогу при народженні у розмірі 860 грн. щомісячно.
Однак коштів на утримання дітей не вистачає враховуючи стрімкий ріст цін на продукти та послуги, крім того син є учнем першого класу та потребує матеріальної допомоги з боку батька, тобто відповідача, але відповідач ухиляється від виконання свого обов»язку по утриманню та вихованню дитини та ніякої матеріальної допомоги не надає.
Відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий і непостійний дохід. Інших дітей не має, стягнень по виконавчим листам не проводиться.
Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач, будучи у встановленому чинним законодавством порядку увідомленим, про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не увідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, не зявився в судове засідання без повідомлення причини, не подав відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, судом, в порядку ст.280-281 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи.
За вказаних обставин, відповідно до ст.223, ч. 2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що 12 березня 2010 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований РАЦС Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 12. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком дитини є відповідач, про що свідчить свідоцтво про народження сина серії 1-КИ № 299981 виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області 9 липня 2010 року(а.с.9).
22 вересня 2016 року рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області шлюб між нами було розірвано. Рішення набрало законної сили 4.10.2016 року(а.с.10).
Відповідно до наданої довідки про склад сім"ї №420 від 02 лютого 2018 року дитина проживає з позивачем за адресою: вул. Больнична, 33/16, в смт.Софіївка Дніпропетровської області.
Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КИ №401591 5 січня 2018 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстрований Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області. Актовий запис № 2(а.с.7).
Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-КИ № 664334 виданий Софіївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області 5 січня 2018 року(а.с.8).
Позивач перебуває на обліку у Софіївському центрі соціального захисту населення Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, та отримує на доньку матеріальну допомогу при народженні у розмірі 860 грн. щомісячно, згідно довідки №383 від06.03.2018 року(а.с.11).
Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положеннями ч.ч. 1,2 чт. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм СКУ при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. передбачено, що суд при визначені розміру аліментів, повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Враховуючи положення ст. 184 СК України, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме: щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову, тобто з 21 травня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 180-182 СК України, ст.2, 5, 12, 81, 141, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь матері дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, починаючи із дня пред'явлення позову, а саме з 21 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя О.В.Шумська