Справа № 591/3910/18
Провадження № 2/591/2116/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2018 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Кривцової Г.В.
секретаря судового засідання Кальченко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу № 591/3910/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -
06 липня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Вимоги позивач мотивує тим, що він є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач колишня дружина, зареєстрована у вказаній квартирі, однак після розірвання шлюбу не проживає, не сплачує комунальні послуги, не несе витрат по утриманню квартири. У добровільному порядку знятись з реєстрації відповідач відмовляється, однак не проживає у квартирі більше одного року.
Позивач зазначає, що факт реєстрації відповідача в квартирі примушує його як власника та членів його сімї (що проживають фактично в квартирі) нести додаткові витрати на утримання житла. Посилаючись на ст. 71,72 ЖК України, позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі, власником якої є позивач.
Позивач у судове засідання не зявився, направивши заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у жодне судове засідання не зявилася, хоча неодноразово повідомлялася про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, будь-яких заяв не подавав.
Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У звязку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.6).
Як вбачається з свідоцтва про право власності, квартира приватизована позивачем ОСОБА_1 20.02.2017 року, орган приватизації Сумська дистанція колії (а.с.6).
Відповідно до довідки, виданої обслуговуючою організацією 02 липня 2018 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 власник, ОСОБА_3 син, ОСОБА_2 дружина (а.с. 5).
З копії паспорту позивача вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 він зареєстрований з 13.09.2005 року (а.с.8).
З копії паспорту відповідачки вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 вона зареєстрована з 25.09.2009 року (а.с.9).
Тобто, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що в свою чергу підтверджується також довідкою ЦНАП Сумської міської ради від 10 липня 2018 року (а.с.14).
Із копії рішення суду від 30 вересня 2015 року вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано шлюб (а.с.10).
Згідно із ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 156 Житлового Кодексу України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка вселилась туди і проживала як член сім'ї власника приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як вбачається з позовної заяви, відповідачка ОСОБА_2 не проживає у квартирі з моменту розірвання шлюбу, тобто більше одного року, в квартирі відсутні її особисті речі, хоча перешкод щодо проживання в квартирі їй ніхто не чинив.
Вказана обставина також підтверджується актом, складеним сусідами позивача в липні 2018 року (а.с.11).
Доказів щодо існування будь-якої домовленості між позивачем як власником квартири та відповідачем як колишнім членом сімї щодо подальшого проживання відповідача у квартирі та користування житловим приміщенням суду не надано.
Суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у квартирі порушує права позивача як власника, так як позивач несе додаткові витрати по утриманню житла та зайві комунальні витрати.
Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про визнання відповідача такими, що втратив право користування житлом, є обґрунтованою, та підлягає задоволенню.
Враховуючи все вищевикладене, виходячи з положень норм ст. 405 ЦК України, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування квартирою як колишній члени сімї власника, в звязку з його відсутністю і не проживанням в даній квартирі більше одного року без поважних причин.
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 74,80 грн. (а.с.2).
Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МА 069398, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, РНОКПП НОМЕР_3, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 2 в будинку № 2 на ст. Суми-Товарна в м. Суми.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення вступної та резолютивної частини з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 21 грудня 2018 року.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г.В. Кривцова