Справа № 316/394/17
Провадження № 2/316/18/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2018 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Бульба О.М.,

секретар судового засідання Черкашина О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Енергодарі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ охорони дитинства Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

16.03.2017 року ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2, звернулася до Енергодарського міського суду з вищевказаною позовною заявою.

Ухвалою судді від 17.03.2018 року відкрито провадження по справі (а.с. 19).

У звязку з закінченням повноважень судді Капустинського М.В., розпорядженням заступника керівника апарату цього суду № 13-64 від 23.05.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл даної справи (а.с. 111).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 23.05.2018 року справа була розподілена судді Бульбі О.М. (а.с. 112), яким ухвалою від 25.05.2018 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (а.с. 113).

В судові засідання позивач ОСОБА_1 не зявлялася, про поважність причин неявки суд не повідомляла, заяв чи клопотань про відкладення слухання справи до суду не надано.

Представник позивача- адвокат ОСОБА_2 також про час та дати судових засідань повідомлявся належним чином

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, на електронну адресу суду надіслав заяву, у якій просить розглядати справу у його відсутність та без участі представника, у задоволенні позову відмовити. (а.с. 140).

Представник третьої особи- Відділу охорони дитинства Енергодарської міської ради Запорізької області також в судове засідання не зявився.

У звязку з неявкою всіх учасників по справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона позивача повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Випадків звільнення сторони позивача від доказування, визначені ст. 82 ЦПК України, матеріали справи не містять.

З часу перебування справи в провадженні суду під головуванням судді Бульби О.М. справи до свого провадження, позивач ОСОБА_1 в судові засідання не зявлялася, заяв про розгляд справи без її участі до суду не надходило.

Представник позивача- адвокат ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлялася вчасно та належним чином, що підтверджується відповідними розписками (а.с. 115, 122, 136). 31.08.2018 року останній через канцелярію суду надав клопотання про слухання справи, призначеного 31.08.2018 року, у його відсутність (а.с. 125); 19.10.2018 року ОСОБА_2 на електронну адресу суду надіслав клопотання про відкладення судового засідання, яке було призначене на 19.10.2018 року (а.с.130), в судове засідання, яке призначене на 19.12.2018 року не зявився, причини неявки не повідомив.

Як встановлено, сторона позивача до суду не зявилася повторно, не повідомивши суд про причини неможливості явки.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Як передбачено ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частина 3 ст. 223 ЦПК України, передбачає підстави розгляду справи у відсутності позивача та представника позивач в разі належного його повідомлення.

Сторона позивача належним чином була повідомлена про слухання справи.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його незявлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таке положення закону повязане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не зявився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у звязку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача- це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, повязаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача- це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України, суд не повинен зясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі- Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обовязки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Судом встановлено, що сторона позивача неодноразово належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, проте до суду двічі не зявилася, поважність її неявки не доведена, а судом не встановлена.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 та її представника дають підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обовязків, відсутності інтересу до поданого до суду позову, що призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Окрім тому, судом враховується інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.01.2012 року, згідно якого суд відкладає розгляд справи лише у разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин. При повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду, тобто законодавець не передбачив врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду.

Згідно ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його незявлення не перешкоджає розгляду справи.

В даному випадку, суд позбавлений можливості розгляду даної цивільної справи по суті позовних вимог, з метою прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним залишити дану позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 18, 43, 64, 128, 223, 257, 258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ охорони дитинства Енергодарської міської ради Запорізької області, про позбавлення батьківських прав,- залишити без розгляду.

Розяснити ОСОБА_1, що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року).

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя О. М. Бульба