ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 642/4571/18

провадження № 22-ц/818/1800/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - судді Піддубного Р.М. (суддя-доповідач),

суддів: Котелевець А.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря: Кравченко О. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

заінтересована особа - Друга Харківська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року, постановлену у складі судді Євтіфієва В.М., -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою, в якій просили встановити факт родинних відносин, зокрема, що ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 (російською мовою), яка 28 вересня 1959 року уклала шлюб з ОСОБА_6, є матір'ю ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Встановлення цього факту, на думку заявників, має значення для реалізації їх права на спадщину як спадкоємців за законом та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду.

В обґрунтування скарги зазначив, що заявники є єдиними спадкоємцями після смерті матері, а тому відсутній спір про право, у зв'язку з чим заява має бути розглянута в порядку окремого провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Звертаючись до суду з заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилались на те, що встановлення факту родинних відносин необхідно для оформлення спадщини стосовно майна, власницею якого була їх мати ОСОБА_4 при цьому зазначали, що вони є єдиними спадкоємцями після її смерті.

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що із заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається спір про право, який має розглядатись в порядку позовного провадження, що відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України є підставою для залишення заяви про встановлення юридичного факту без розгляду.

Проте погодитись з таким висновком не можна.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст.293, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжуються юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або поновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні фактів можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення або вирішення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних факті можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов; факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону, викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні.

Таким чином, визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із заявою та просили встановити факт родинних відносин, посилаючись на наявність описки щодо року народження їх матері у свідоцтві про шлюб, що позбавляє їх можливості отримати свідоцтво про право на спадщину.

Отже, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано заявниками в порядку окремого провадження з метою захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо оформлення спадщини в нотаріальній конторі, а не для вирішення спору про право на спадщину.

Суд першої інстанції зазначене не врахував, зазначаючи, що із заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4. вбачається спір про право, не вказав між ким саме є такий спір.

Оскільки процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року скасувати.

Справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2018 року.

Головуючий Р.М. Піддубний

Судді А.В. Котелевець

О.Ю. Тичкова