ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 734/1101/18

Головуючий у першій інстанції - Бараненко О.Є.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/427/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Вінгаль В.М.,

суддів: Губар В.С., Кузюри Л.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бивалькевич Т.В.,

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

прізвище судді: Бараненко О.Є.; місце ухвалення рішення: смт. Козелець,

дата складання повного тексту рішення - 19 жовтня 2018 року,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію її частки у спільному сумісному майні подружжя у розмірі 55000 грн., що становить 1/2 частину вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період шлюбу 26.01.2013 року за спільні кошти придбали автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2. Транспортний засіб і реєстраційні документи на нього на даний час знаходяться у володінні та користуванні відповідача. Сторони однією сім'єю не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Згоди щодо добровільного поділу автомобіля ними не досягнуто, а тому позивач змушена звернутись до суду.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що районний суд не звернув уваги, що транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 є спільною власністю, тому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають однакове право користування та рівні частки у користуванні. Скаржник наголошує на тому, що надала висновок експертизи від 04 жовтня 2018 року, за яким ринкова вартість автомобіля становить 89594,00 грн., при цьому відповідач належним чином не спростував таку вартість.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу у встановлений термін не подавався.

Заслухавши голову судового засідання, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, враховуючи наступне.

У справі встановлено, що з 12.12.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4,5).

В період шлюбу 26.01.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був придбаний автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3

04 жовтня 2018 року висновком експерта встановлено, що ринкова вартість VOLKSWAGEN PASSAT 2.0., рік випуску - 1994, на дату аналізу становить (із заокругленням) 89594 грн.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 та ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 СК України).

За положеннями ч. 1 ст. 60 СК України, які узгоджуються з приписами ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України).

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Підсумовуючи викладене, апеляційним судом встановлено, що автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 був придбаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час шлюбу, між сторонами відсутній шлюбний договір або будь-яка домовленість про розподіл майна, докази про його придбання за власні кошти відповідача у матеріалах справи відсутні, добровільної згоди щодо його поділу між ними не досягнуто, тому спірний транспортний засіб є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та є неподільною річчю. Вартість спірного транспортного засобу становить 89594,00 грн., тому розмір грошової компенсації 1/2 частки його вартості - 44797,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, у сумі 44797 грн. 00 коп., припинивши право ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на вказаний автомобіль. Разом з цим, належить визнати право особистої приватної власності на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в цілому за ОСОБА_3

У задоволенні решти вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і частково задовольняє позов на 81,45%, то з ОСОБА_3 на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог належить стягнути 1435,15 грн. судового збору (574,06 грн. розгляд справи в суді першої інстанції + 861,09 грн. за апеляційний розгляд справи).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 382, 383, 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 10 жовтня 2018 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_5, виданий 02.07.2000 р. Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_4) грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 у сумі 44797 (сорок чотири тисячі сімсот дев'яносто сім) грн. 00 коп..

Припинити право ОСОБА_2 на 1/2 частку у праві власності на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнати право особистої приватної власності на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 1994 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, в цілому за ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_5, виданий 02.07.2000 р. Козелецьким РВ УМВС України в Чернігівській області) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_4) 1435 (одна тисяча чотириста тридцять п'ять) грн. 15 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Голова судового засідання

Судді