АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року м. Київ

Справа № 22-ц/796/6877/2018

Унікальний номер 752/21215/17

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Ратнікової В.М., Пікуль А.А.,

при секретарі - Слободяник Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Ладиченко С.В., по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» третя особа ОСОБА_2 про встановлення поруки припиненою, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що 15 березня 2008 року між ПрАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_2 було укладено угоду № 188129.

На забезпечення виконання зобов'язань за угодою № 188129 від 15 березня 2008 року, між ПрАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки б/н від 05 березня 2011 року.

Посилаючись на те, що в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється та зважаючи на те, що відповідач звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою до боржника та поручителя про стягнення заборгованості за угодою тільки 20 грудня 2016 року, тобто зі спливом майже 18 місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, яким є квітень 2015 року, на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач просив встановити поруку припиненою. (а.с.3)

Представник ПрАТ «АІСЕ Україна» - Нагорний А.Є. у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що пунктом 4.4. договору поруки встановлено строк дії даного договору до 31 липня 2019 року, тому положення ч. 4 ст. 559 ЦК України мають застосовуватись лише в частині кінцевого строку дії договору поруки. Вказував, що рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року позов ПрАТ «АІСЕ Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за угодою було задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 солідарно заборгованість за угодою № 188129 в сумі 56 068,09 грн., а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПрАТ «АІСЕ Україна» про визнання угоди та додатків до неї нікчемними відмовлено в повному обсязі.(а.с.27-28)

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «АІСЕ Україна» третя особа ОСОБА_2 про встановлення поруки припиненою відмовлено в повному обсязі. (а.с.44-46)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким встановити поруку ОСОБА_1 згідно договору поруки б/н від 05 березня 2011 року за угодою про надання споживчих послуг № 188129 від 15 березня 2008 року припиненою. На обґрунтування скарги зазначив, що суд першої інстанції не з'ясував того факту, що строк зазначений в п. 3.1. договору поруки не є строком припинення дії поруки тому, що він не відповідає вимогам ч. 1 ст. 251 ЦК України. Суд першої інстанції не застосував висновків постанови Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-6цс14 та висновків постанови Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14. Також судом проігноровано той факт, що ПрАТ «АІСЕ Україна» звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області з позовною заявою до боржника та поручителя про стягнення заборгованості 20 грудня 2016 року, тобто у строки, коли минуло майже 20 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а крім цього відповідач звертався до поручителя з вимогою від 21 серпня 2016 року про погашення всієї суми заборгованості одним платежем до 31 серпня 2016 року, тобто у строки, коли минуло майже 16 місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є квітень 2015 року, тому суд необґрунтовано не застосував вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України. Суд не звернув увагу на те, що позивач не отримав відзиву відповідача на позовну заяву, що стало перешкодою в реалізації права позивач на подання суду відповіді на відзив. Вказував, що судом порушено строки розгляду справи, а також в рішенні зазначено, що &q? т;Рішення Апеляційного суду Миколаївської області набрало законної сили. З наведеного вбачається, що наявність заборгованості встановлено судовим рішенням яке набрало законної сили та позивачем не оспорюється.», однак вказані висновки суду не відповідають дійсності, що підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року у справі № 6-24275ск17, якою відкрито касаційне провадження за скаргою боржника на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року у цивільній справі № 477/2520/16-ц і рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року у цивільній справі № 22-ц/784/1680/17 та зупинено виконання вказаних рішень до закінчення розгляду касаційної скарги. (а.с.49-51)

Голова комісії з припинення ПрАТ «АІСЕ Україна» - Гутварьова Н.В. направила до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому із посиланням на безпідставність доводів апеляційної скарги просила її відхилити, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року залишити без змін. (а.с.67-68)

Зважаючи на положення пункту 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакціїЗакону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, ч.6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ Апеляційний суд міста Києва здійснює свої повноваження до початку роботи новоутвореного апеляційного суду у відповідному апеляційному окрузі.

Відповідно до пункту 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник відповідача - Сметанюк І.М. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені під особистий підпис, про що у справі є докази.(а.с.63-66)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 березня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «АІСЕ Україна» було укладено у простій письмовій формі угоду №188129, предметом якої є надання учаснику системи послуг системи АВТОПЛАН, спрямованих на придбання автомобіля.

Статтею 6 даної угоди зазначено, що додаток № 1 до угоди містить особисті дані учасника системи, інформацію щодо обраної моделі автомобіля, його поточної ціни на день підписання цієї угоди, розмір внесків в оплату послуг АІСЕ та страхового платежу, що визначаються як певний відсоток від поточної ціни автомобіля, а також додаток № 2 до угоди, що містить правила функціонування АВТОПЛАНу, є невід'ємними частинами цієї угоди. Підписання даної угоди та додатків до неї є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст угоди та додатків до неї.

Статтею 7 угоди передбачено, що угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і діятиме до моменту виконання обома сторонами усіх зобов'язань, передбачених у цій Угоді. (а.с.4)

05 березня 2011 року між ПрАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_1 зобов'язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання ОСОБА_2 зобов'язань, що виникають з угоди. В разі невиконання боржником зобов'язань за угодою, боржник і поручитель, відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Літвінчук А.А. (а.с.5)

Статтею 4 договору поруки сторони погодили, що зобов'язання за цим договором припиняються одночасно з припиненням забезпечених порукою зобов'язань боржника.

Зобов'язання за цим договором припиняються також, коли боржник повністю вибуває з передбачених угодою зобов'язань внаслідок зміни його іншою особою (заміні сторони в договорі), якщо поручитель не виявляє бажання відповідати за нового боржника.

Відповідальність поручителя за цим договором припиняється також після повного виконання боржником або поручителем всіх забезпечених порукою зобов'язань боржника перед кредитором, що виникають з угоди.

Строк дії даного договору поруки до 31 липня 2019 року. (а.с.5)

У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за зазначеною угодою, станом на грудень 2016 року у нього виникла заборгованість.

ПрАТ «АІСЕ Україна» реалізував право стягнення із боржника ОСОБА_2 і поручителя ОСОБА_1 заборгованості за вищевказаною Угодою зверненням до суду. (а.с.6-7)

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року позов ПАТ «АІСЕ Україна» до ОСОБА_2,ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Судом вирішено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «АІСЕ Україна» заборгованість за договором - Угодою №188129 від 15 березня 2008 року, укладеною між ЗАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_2 в сумі 56068,09 грн., яка складається з 40544,89 грн. - щомісячного чистого внеску, 15523,20 грн. - заборгованості зі сплати адміністративних внесків (внески в оплату послуг). Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «АІСЕ Україна» про визнання Угоди № 188129 від 15 березня 2008 року та Додатків № 1 та № 2 до неї нікчемними - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року було змінено рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року, стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «АІСЕ Україна» заборгованість за договором - Угодою №188129 від 15 березня 2008 року, укладеною між ЗАТ «АІСЕ Україна» та ОСОБА_2 у розмірі 54334,21 грн. В решті рішення було залишено без змін. (а.с.29-40)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 листопада 2017 року було відкрито касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «АІСЕ Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення боргу за угодою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «АІСЕ Україна» про визнання угоди та додатків до неї нікчемними, витребувано із Жовтневого районного суду Миколаївської області вищезазначену цивільну справу № 477/2520/16-ц та зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року до закінчення розгляду касаційної скарги Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. (а.с.52)

Вищевказаних обставин сторони не заперечували, тому, з огляду на положення частини 1 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів визнала їх встановленими.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 598, статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із частиною п'ятою статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином, положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов'язок поручителя щодо виконання зобов'язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-2013цс16.

За пунктом 4.4 вищевказаного Договору поруки встановлено строк його дії - до 31 липня 2019 року.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання.

Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя.

Встановивши, що 20 грудня 2016 року ПрАТ «АІСЕ Україна» заявив до суду позовні вимоги про солідарне стягнення із боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 боргу за вищевказаною Угодою та рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2017 року (у справі № 477/2520/16-ц) стягнуто з боржника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПрАТ «АІСЕ Україна» заборгованість за вищевказаним договором - Угодою № 188129 від 15 березня 2008 року у розмірі 54334 грн. 21 коп., що свідчить про вирішення вищевказаними судовими рішенням питання солідарної відповідальності поручителя ОСОБА_1 за зазначеним Договором, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про визнання поруки припиненою з підстав частини 4 ст. 559 ЦК України.

При цьому, на думку колегії суддів, таке судове рішення не позбавляє ОСОБА_1 заявляти про припинення поруки і відсутність підстав солідарної відповідальності ОСОБА_1 у вищевказаній справі № 477/2520/16-ц.

Посилання апелянта на зупинення у зв'язку із касаційним переглядом вищевказаних судових рішень ухвалою суду касаційної інстанції від 02 листопада 2017 року, не спростовує вищевказаних висновків районного суду.(а.с. 52)

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, не впливають на правильність ухваленого районним судом рішення і не можуть бути визнані підставою для скасування оскаржуваного рішення, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 06 вересня 2018 року.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

В.М.Ратнікова

А.А.Пікуль