Справа № 464/1519/18
пр.№ 2/464/891/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

05.09.2018 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_1,

справа № 464/1519/18,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_2 зявилась,

відповідач ОСОБА_3 не зявився,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Сихівська районна адміністрації Львівської міської ради як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей,

за участю представників учасників справи: представник позивачки адвокат ОСОБА_4, представник третьої особи ОСОБА_5 не зявились,

в с т а н о в и в:

у березні 2018 року позивачка ОСОБА_2 звернулась в суд із позовом до відповідача ОСОБА_3 у якому просить: позбавити відповідача батьківських прав щодо дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 у звязку із ухиленням відповідача від виконання батьківських обовязків по вихованню дітей; визначити місце проживання дітей разом з їх матірю ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позову покликається на те, що від шлюбних відносин у сторін народилось двоє синів. Після розірвання шлюбу діти залишилась проживати із матірю та проживають на даний час. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків по вихованню дітей, не бере участі у догляді за дитиною, не займається та не цікавиться розвитком дітей, не спілкується із дітьми, не приймає участі у їх фізичному, духовному, моральному розвитку та житті дітей. За наявності таких обставин, третя особа прийняла висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Враховуючи спосіб життя відповідача, безвідповідальне ставлення до дітей і сімї, з метою уникнення конфліктів, просить не стягувати аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. ст. 150, 164, 165, 166, 180 Сімейного кодексу України, просить позов задовольнити повністю. При цьому, вирішити питання розподілу судових витрат. У вступному слові сторона позивача надали пояснення щодо предмету позову, які є аналогічні змісту письмових, викладених у позовній заяві.

Відповідач не подав в суд відзив, який би містив заперечення на позов.

23 березня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначеного підготовче засідання.

05 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просить такі задовольнити. Додатково висловила пояснення щодо заперечення стягнення аліментів на дітей у разі задоволення позову про позбавлення батьківських прав, з метою дотримання норм сімейного законодавства. Вирішення відповідного питання може у майбутньому покласти на дітей обовязок по утриманню батька, хоч такий на даний час зовсім не бере участь у їх утриманні та вихованні.

У судове засідання представник третьої особи не зявився, хоча належним чином повідомлявся про місце, час та дату цього засідання.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,а відтак, суд зі годи позивачки постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, з 11 вересня 1999 року сторони перебували у шлюбі, який розірваний рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 грудня 2016 року № 464/7654/16-ц /арк. спр. 9, 10/.

Від шлюбних відносин у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, 12 січня 2014 року, що підтверджено копіями свідоцтв про народження від 18.07.2008 серії 1-ЕГ № 079185 та від 16.01.2014 серії 1-СГ№ 397767 відповідно /арк. спр. 7, 8/.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо особистих прав і обовязків батьків відносно дітей, що регулюється главою 13 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ст.150 цього Кодексу батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток; поважати дитину; забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 цього ж Кодексу, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Повертаючись до обставин справи, яка розглядається, суд відмічає, що діти проживають разом із матірю за адресою АДРЕСА_2. ОСОБА_2 обставини підтверджена стороною позивача у судовому засіданні, актом Житлово-будівельного кооперативу № 36 від 12.02.2018, висновком третьої особи від 07.03.2018 № 6, заперечень із сторони відповідача немає, а відтак така приймається судом до уваги.

Разом із тим, суд установив, що згідно з висновку органу опіки і піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 07.03.2018 № 6 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто заяву ОСОБА_2 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 відносно дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають із матірю; між сторонами припинено шлюбні відносини; батько з сімєю не проживає з 2016 року, вихованням дітей не займається, а всі турботи щодо дітей здійснює матір із своїми родичами; в дошкільний заклад батько не зявляється та не цікавиться розвитком та навчально-виховним процесом свого сина ОСОБА_7; жодної матеріальної допомоги не надає; на відмінно від відповідача позивачка активно займається вихованням дітей та їх утриманням. Разом із тим, була заслухана думка старшої дитини з приводу виховання її батьком. Так, комісія з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно синів.

Таким чином, враховуючи обставини встановлені судом та які викладені у висновку третьої особи всі вони підтверджують доводи позивачки, що наведені у позовній заяві щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обовязків по вихованню дітей, а відтак такі є обґрунтованими з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

У звязку із вищевикладеним, суд прийшов висновку, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обовязки відносно своїх синів, безпричинно та свідомо самоусунувся від виконання батьківських обовязків, матеріально не допомагає, не цікавиться її фізичним, духовним, моральним розвитком, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дітей, не піклується про стан їх здоров'я, хоча б мав це робити, тобто по своїй вині ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а отже, позовна вимога про позбавлення батьківських прав обґрунтована, підставна, а відтак необхідно відповідача позбавити батьківських прав відносно синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми статей 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, які регулюють спірні правовідносини та із врахування загальних положень на які посилалась позивачка у позовній заяві.

Суд приймає аргументи позивачки ОСОБА_2, що наведені останньою як на підстави для позбавлення батьківських прав, адже такі стверджуються належними і допустимими доказами, що містяться у матеріалах справи.

Щодо вирішення питання про стягнення аліментів у звязку із прийняттям позитивного рішення про позбавлення батьківських прав, суд прийшов наступного.

Насамперед, суд відмічає позицію ОСОБА_2 щодо відмови в отриманні аліментів на утримання дітей від відповідача щодо якого прийнято рішення про позбавлення батьківських прав. Основним аргументом заперечення цього питання є те, що в подальшому на повнолітніх дітей може лягти тягар утримання батька, який на даний час не виконує жодних батьківських обовязків.

Суд критично оцінює аргументи позивача щодо обґрунтування не стягнення аліментів на дітей, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, незалежного від того чи просить про це особа, з якою проживає дитина, чи відмовляється від отримання аліментів.

Відповідно до ст. ст. 180, 166 ч. 2, 3 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відтак, оскільки суд вирішує питання про стягнення аліментів на утримання дітей, а тому суд з власної ініціативи, з метою захисту дітей, приходить висновку, про присудження аліментів на дітей у частці від доходу батька.

Окрім цього, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2018 року 1559 грн, для дітей віком від 6 років до 14 років становить 1944 грн.

Відповідно ч. 1 ст. 179 Сімейного кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Разом із тим, згідно з ч. 2 ст. 183 цього Кодексу якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За таких обставин, суд прийшов переконання, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дітей, які перебувають на повному утримання позивачки; матеріальне становище відповідача (відсутність доказів непрацездатності відповідача та наявності інших утриманців), що не звільняє його від обовязку утримування дітей, до досягнення ними повноліття, задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, суд прийшов висновку, що з відповідача необхідно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 50%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, шляхом перерахування аліментів на особисті рахунки дітей, відкриті у відділенні Державного ощадного банку України.

Разом із тим, з метою виконання прямої вказівки закону, суд має зобовязати ОСОБА_2 відкрити особисті рахунки дітей у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішення суду.

Згідно з ч.1 ст. 190 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.Таким чином, аліменти необхідно присудити з 22 березня 2018 року.

Таким чином, вирішення питання про стягнення аліментів, суд здійснює в інтересах дітей, а присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і їх забезпечення.

Аргументи позивачки щодо утримання батька у подальшому після досягнення дітьми повноліття, суд відхиляє, адже у відповідності до ч. 2 ст. 202 Сімейного кодексу України якщо батько позбавлений батьківських прав і ці права не були поновлені, обовязок утримувати батька у синів, щодо яких вони були позбавлення батьківських прав, не виникає.

Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 181, 182, ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, суд прийшов наступного.

23 грудня 2016 року Сихівський районним судом м. Львова ухвалено рішення про розірвання шлюбу між сторонами та відмовлено у позовній вимозі про визначення місця проживання дітей, у звязку із відсутність порушеного права з цього питання на час ухвалення рішення /арк. спр. 9, 10/.

Однак, позивачем знову заявлено вимогу про визнання місця проживання дітей на час звернення до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав, тобто станом на 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Право особи на судовий захист визначено ст. 16 Цивільного кодексу України, а також ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи із зазначених положень, позов на захист свого права заявляється до особи, яка порушує, не визнає чи оспорює права, свободи чи інтереси особи.

Враховуючи положення норм законів, викладені вище висновки суду, доводи позивачки з цього питання, адже діти проживають із нею на момент звернення до суду із цим позовом, відсутність заперечень щодо визначення місця проживання дітей із сторони відповідача, а відсутній між сторонами спору з цього питання, суд прийшов висновку, що в цій частині позову необхідно відмовити.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей підлягають захисту, шляхом задоволення позову частково.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд прийшов наступного.

Позивачкою проведено попередній розрахунок суми судових витрат, що у сукупності становить 704, 80 грн , що становить судовий збір за подання до суду позову про позбавлення батьківських прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 137, 141, 259, 265, 273, 280-284, 354, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дітей задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, які проживають за адресою АДРЕСА_2.

Стягувати з ОСОБА_3 на особисті рахунки дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відкритті у відділенні Державного ощадного банку України, аліменти у розмірі 1/3 від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 березня 2018 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

У частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Зобовязати ОСОБА_2 відкрити особисті рахунки дітей:ОСОБА_6 та ОСОБА_7, у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішення суду.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, місце проживання АДРЕСА_2, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_3, РНОКППФО НОМЕР_2;

третя особа Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки і піклування, місце знаходження місто Львів, проспект Червоної Калини, будинок № 66, .

Повне судове рішення складено 11 вересня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков