Справа № 715/1101/18
Провадження № 2/715/463/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Глибоцький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Цуренка В.А.

секретар судового засідання Оршевська С.М.

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно та позовну заяву третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3 та Глибоцька селищна рада Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю та визнання права власності на частку нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 листопада 2017 року в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області помер дід позивачки (батько матері) ОСОБА_8. 27 жовтня 2017 року секретарем виконкому Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_8, все належне йому майно заповів позивачці ОСОБА_1. Позивачка своєчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. ОСОБА_8 на час смерті не був одружений. Спадкоємцем першої черги у разі спадкування за законом є її матір третя особа по справі: ОСОБА_3. До складу спадщини входить житловий будинок літ. «А», загальною площею 76,40 кв.м, в тому числі житловою площею 61,00 кв.м, літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г». вбиральня літ. «Д», колодязь №І та огорожі №1,2,3, розташовані по вул. Сонячній №62 в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області. Житловий будинок з господарськими будівлями введений в експлуатацію згідно акту від 28 лютого 2001 року і затверджений рішенням виконкому Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області за №4/30 від 04.04.2001 року. 25 травня 2001 року виконкомом Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Оригінал свідоцтва у неї відсутній. І в звязку з цим просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на вказане нерухоме майно.

01 червня 2018 року винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків.

12 червня 2018 року ОСОБА_1 надала до суду заяву про усунення недоліків.

12 червня 2018 року винесено ухвалу про відкриття провадження у даній справі та призначено справу до підготовного засідання на 06 липня 2018 року на 12 год. 00 хв.

22 червня 2018 року ОСОБА_6 подав до суду клопотання про залучення його до участі у справі в якості третьої особи.

06 липня 2018 року винесено ухвалу про залучення ОСОБА_6 в якості третьої особи.

06 липня 2018 року ОСОБА_4, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору подала до суду позовну заяву, в якій просить суд залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, прийняти зустрічну позовну заяву та розглянути її разом з первинним позовом. У позовній заяві вказує, що 24.08.2011 року померла її матір ОСОБА_9 у віці 77 років, про що у відділі ДРАЦС Глибоцького РУЮ Чернівецької області зроблено відповідний актовий запис за № 75. З метою оформлення спадщини після смерті матері вона звернулась з відповідною заявою до приватного нотаріуса ОСОБА_10, де була заведена спадкова справа. На день смерті її мати не перебувала у зареєстрованому шлюбі, однак проживала однією сім'єю з ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 01.11.2017 року. Спочатку (з 1978 року по 1987 рік) її матір ОСОБА_9 проживала з ОСОБА_8 у будинку її покійної матері по вул. Сокирянська, № 3 в смт. Глибока Чернівецької області, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет тощо. На початку 80-х років її мати спільно з своїм громадянським чоловіком ОСОБА_8 за спільні кошти розпочали будівництво нового будинку по вул. Сонячна, № 62 в смт. Глибока Чернівецької області. Будівництво вказаного будинку вони завершили у 1987 році та перейшли жити у вказаний будинок. У спільному будинку по вул. Сонячна, № 62 в смт. Глибока її матір та громадянський чоловік проживали до дня смерті матері - 24.08.2011 року. Таким чином, з 1978 року її матір ОСОБА_9 проживала з ОСОБА_8 однією сім'ю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в смт. Глибока Чернівецької області, а саме: з 1978 року по 1987 рік у будинку її баби по вул. Сокирянська, №3, а з 1987 року по 2011 рік - у спільно збудованому будинку по вул. Сонячна, № 62. Таким чином, вказане вище нерухоме майно створене (набуте) внаслідок спільної праці та за спільні кошти її матері ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які проживали спільно однією сім'єю, як чоловік і дружина, вели спільне господарство і мали спільний бюджет. Отже, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю її матері ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері ОСОБА_9 Отже, після смерті матері вона має право на 1/2 частину нерухомого майна, яке розташоване по вул. Сонячна, №62 в смт Глибока Чернівецької області. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері ОСОБА_4 було відмовлено у зв'язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Просить суд ухвалити рішення, яким: встановити факт проживання ОСОБА_9, яка померла 24.08.2011 року, разом з ОСОБА_8, який помер 01.11.2017 року, однією сімєю як жінка і чоловік без реєстрації шлюбу з 1978 року по день смерті ОСОБА_9 -24.08.2011 року. Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/2 частину нерухомого майна, яке розташоване по вул. Сонячна, №62 в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області, яка була спільно набута матірю ОСОБА_9 за час проживання однією сімєю з покійним ОСОБА_8.

06 липня 2018 року винесено ухвалу про залучення ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи.

06 липня 2018 року винесено ухвалу про обєднання в одне провадження первісного позову та позову третьої особи.

01 серпня 2018 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено дану справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 21 серпня 2018 року на 11 годину 30 хвилин.

10 грудня 2018 року винесено ухвалу про залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_7.

18 грудня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить суд застосувати у відношенні позовних вимог ОСОБА_4 позовну давність та у звязку з її спливом відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги первісного позову підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві та просили суд первісний позов задовольнити повністю, а в задоволенні позову третьої особи відмовити у звязку із необґрунтованістю та безпідставністю позовних вимог та у звязку із спливом позовної давності.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_11 селищної ради Глибоцького району Чернівецької області не зявився, проте селищна рада надала суду листа, в якому просить суд вирішити позовні вимоги на розсуд суду та розглянути справу без участі їх представника.

Третя особа: ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала повністю, а в задоволенні позову третьої особи просила суд відмовити повністю.

Третя особа ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_12 в судове засідання не зявилися, однак надали суду заяви, в яких просять суд розглянути дану справу без їх участі.

Третя особа: ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи та не заявила клопотання про розгляд справи в її відсутності.

Третя особа: ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом просили задовольнити частково, а саме в розмірі 1/2 частки спірного майна, а також просили суд задовольнити їх позовні вимоги.

Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю, а в частині вимог зустрічного позову, суд дійшов висновку відмовити повністю.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, якщо спадкоємець будь-яким із перелічених у законі способів прийняв спадщину, а потім помер, то прийнята ним спадщини буде спадкуватися його спадкоємцями в окремій спадковій справі, що заводиться після нього як на особисте майно, так і на майно, яке він прийняв, але не оформив.

Судом встановлено, що 01 листопада 2017 року в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області помер дід позивачки (батько матері) ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

27 жовтня 2017 року секретарем виконкому Опришенської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області посвідчено заповіт (який складений пізніше попередніх заповітів), згідно якого ОСОБА_8, все належне йому майно заповів позивачці ОСОБА_1.

Позивачка своєчасно прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 47/2018 щодо майна ОСОБА_8, який помер 01 листопада 2017 року.

Як встановлено в судовому засіданні спірне нерухоме майно складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,40 кв.м, в тому числі житловою площею 61,00 кв.м, літньої кухні літ. «Б», сараю літ. «В», сараю літ. «Г». вбиральні літ. «Д», колодязя №І та огорожі №1,2,3, що розташовані по вул. Сонячній №62 в смт. Глибока Глибоцького району Чернівецької області.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18 в судовому засіданні підтвердили, що спірне нерухоме майно було побудовано спільно ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які проживали як чоловік і жінка та спільно вели господарства та за рахунок спільного бюджету побудували вказане нерухоме майно протягом 1980-1990-х років.

Житловий будинок з господарськими будівлями введений в експлуатацію згідно акту від 28 лютого 2001 року і затверджений рішенням виконкому Глибоцької селищної ради за №4/30 від 04.04.2001 року. 25 травня 2001 року виконкомом Глибоцької селищної ради Глибоцького району Чернівецької області видане свідоцтво про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 травня 2001 року власником спірного нерухомого майна зазначений ОСОБА_19.

Судом також встановлено, що ОСОБА_9 померла 24 серпня 2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняла третя особа ОСОБА_4, що підтверджується довідкою приватного нотаріуса ОСОБА_10 № 878/02-14с/с/№81/2011 від 19 вересня 2018 року про те, що 27 жовтня 2011 року заведено спадкову справу до майна ОСОБА_9.

Відповідно до розяснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сімєю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з пунктом 1 статті 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила статей 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із частиною першою статті 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, повязані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (статті 16 Закону «Про власність», статті 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (пункту 1 статті 17, статті 18, пункту 2 статті 17 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У звязку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сімєю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення частини першої статті 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим.

Така сама по суті позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-66цс13 та від 25 грудня 2013 року № 6-135цс13.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що доводи третьої особи ОСОБА_4 в частині належності її матері ОСОБА_9 права на 1/2 частину спірного майна обґрунтовані.

Проте, судом встановлено, що відповідачкою за позовом третьої особи ОСОБА_1 18 грудня 2018 року подано заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з п. 35. Рішення ЄСПЛ Справа "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" суд повторює, що пункт 1 статті 6 ( 995_004 ) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом (див. рішення у справі "Ґолдер проти Сполученого Королівства" ( 980_086 ) (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року, серія A, N 18, сс. 17-18, пп. 35-36). Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності, заходи забезпечення позову, нормативне регулювання такого права стосовно неповнолітніх та психічно хворих осіб (див. рішення у справі "Стаббінґс та інші проти Сполученого Королівства" (Stubbings and Others v. the United Kingdom) від 22 жовтня 1996 року, Reports 1996-IV, с. 1502-3, пп. 51-52; і у справі "Толстой Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, серія A, N 316-B, сс. 80-81, пп. 62-67). Якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з'ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. The United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія A, N 93, сс. 24-25, п. 57).

Згідно Постанови Приватного нотаріуса Глибоцького районного нотаріального округу Чернівецької області про відмову у вчиненні нотаріальної дії №680/02-31 від 20.11.2014 року, вбачається, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, одержала дану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії саме 20 листопада 2014 року. Даний факт не заперечується сторонами по справі.

Більш того, ОСОБА_4 вказувала, що дізналася про належність спірного нерухомого майна ОСОБА_8 та існування договору довічного утримання між ОСОБА_8 і ОСОБА_20 у 2011 році, після смерті матері, а з позовними вимогами звернулася в суд тільки 06 липня 2018 року і не просила суд поновити строк звернення в суд. Також за життя спадкодавець ОСОБА_9 не зверталася із вимогами про належність їй 1/2 частини спірного майна.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 пропустила строки позовної давності без поважних причин, що відповідає вимогам ч.4 ст.267 ЦК України.

Із клопотанням про поновлення строку позовної давності ОСОБА_4 не зверталася.

Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а у задоволенні позовних вимог третьої особи слід відмовити повністю у звязку зі спливом строків позовної давності.

На підставі викладеного, ст.ст. 256, 257, 561, 567, 319, 328, 346, 1216-1223,1233-1235,1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 3-13,19,76-81,89,206,259,263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованою та жителькою с. Опришени, Глибоцького району Чернівецької області, паспорт серії КТ 117588 виданий Глибоцьким РС УДМС України в Чернівецькій області 26 листопада 2013 року, ІПН НОМЕР_1, право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул. Сонячній, № 62 в смт. Глибока Чернівецької області, і складається із: житлового будинку літ. «А», загальною площею 76,40 кв.м., у т.ч. житлова площа 61,0 кв.м., літньої кухні літ «Б», сараїв літ. «В», «Г», вбиральні літ. «Д», колодязя № І, огорожі № 1-3, загальною вартістю 234554 (двісті тридцять чотири тисячі пятсот пятдесят чотири) гривні, 00 копійок.

У задоволенні позовних вимог третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3 та Глибоцька селищна рада Глибоцького району Чернівецької області Глибоцька селищна рада Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю та визнання права власності на частку нерухомого майна відмовити повністю.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 грудня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через суд першої інстанції.

СУДДЯ: