Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №300/644/18

06.09.2018 смт.Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О. А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., розглянувши у судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 01.08.2018 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивувала тим, що сімейне життя з ОСОБА_2 не склалося через різні погляди на шлюб та сім"ю, непорозуміння, у зв"язку з чим шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати, дітей залишити на її вихованні, прізвище не змінювати.

Позивачка у судове засідання не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на виклик суду не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзиву не подав, заяви про слухання справи без його участі не надходило.

У зв'язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що між сторонами повторно укладено шлюб 21.01.2010 року у виконкомі Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №1 (а.с.3).

За час перебування сторін у шлюбі народилося троє дітей, двоє з яких є неповнолітніми: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6), які проживають з позивачкою.

Згідно з ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Сторони не змогли створити міцної сім"ї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини.

Прізвище позивачці після розірвання шлюбу не змінювати.

Неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити на вихованні у матері ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.24, 110, 112- 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволити.

Шлюб, зареєстрований 21.01.2010 року у виконкомі Гукливської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на вихованні у матері ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачці ОСОБА_1 не змінювати.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: Софілканич О. А.