Справа № 447/2178/17 Головуючий у 1 інстанції: Карбовнік І.М.
Провадження № 22-ц/783/1899/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м.Львів

Справа № 447/2178/17

Провадження № 22ц/783/1899/18

Апеляційний суд Львівської області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.,

секретар Іванова О.О.

розглянув в порядку спрощеного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Миколаївського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Миколаєві 13 квітня 2018 року (суддя Карбовнік І.М.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТзОВ) «Гал-Всесвіт», ОСОБА_3

про відшкодування шкоди,-

встановив:

27 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом про стягнення з відповідачів в його користь 5 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є учасником бойових дій та має право на пільги, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». 5 квітня 2017 року він планував поїхати із м. Львова до с. Липиці Миколаївського району Львівської області маршрутним автобусом № 603 Львів - Більче через Пустомити та Щирець, час відправлення 13:30 год. із автостанції м. Львова. Під час посадки на цей маршрут він надав водієві автобуса з державним реєстраційним номером ВС 8525 AM ОСОБА_3 своє посвідчення учасника бойових дій, що є підставою для надання йому права на безоплатний проїзд, однак водій відмовив йому у наданні безоплатного проїзду, поводив себе грубо. На очах у пасажирів автобуса водій силоміць виштовхав його з автобуса. Свої дії водій ОСОБА_3 мотивував тим, що він придбав автобус за власні кошти, а тому пільг не забезпечує. Зазначає, що ОСОБА_3 принижував його людську гідність, звертаючись до нього у грубій формі та порадив шукати іншу маршрутку із пільговим проїздом. 10 квітня 2017 року він звернувся із відповідним листом до Миколаївської районної державної адміністрації та Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності та вжиття заходів щодо перевізника - ТзОВ «Гал - Всесвіт». Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області було проведено перевірку по його заяві. За результатами перевірки до перевізника застосовано адміністративно - господарський штраф, а на водія ОСОБА_3 накладено адміністративний штраф.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 13 квітня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що винними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду, яка полягає в пережитих ним моральних стражданнях внаслідок психологічного стресу, якого зазнав він та члени його родини після вчинення даного правопорушення, втрати психологічної рівноваги внаслідок порушення сталого побуту, погіршення стану здоровя, страждань, повязаних із байдужим ставленням винних осіб до вчиненого ними адміністративного проступку, небажання відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку, душевних переживаннях, повязаних із зверненням до органів державної влади та управління для встановлення вини відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1)чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2)чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що стверджується посвідченням серії АБ № 103144 на його імя, яке має безтермінову дію (а.с.5).

5 квітня 2017 року під час посадки до автобуса ТзОВ «Гал-Всесвіт» ВС 8525 АМ, який здійснював рейс за маршрутом № 603 «Львів-Більче», водій цього автобуса відмовив у безкоштовному перевезенні позивача з урахуванням пільг, на які останній має право.

Відповідно до наказу № 27 ос від 9 березня 2016 року ОСОБА_4 перебуває у трудових відносинах з ТзОВ «Гал - Всесвіт» та працює на посаді водія, він ознайомлений з посадовою інструкцією водія (а.с.40-42).

З приводу відмови у пільговому перевезенні та порушення його прав позивач звернувся до Миколаївської районної державної адміністрації та Управління Укртрансбезпеки у Львівській області.

Актом № ВС 0130120 Управління Укртрансбезпеки у Львівській області від 4 травня 2017 року встановлено, що водій автобуса відмовив у пільговому перевезенні учасника бойових дій ОСОБА_2, що є порушенням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.12).

4 травня 2017 року Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області складено протокол про адміністративне правопорушення П № 0003251 у звязку з відмовою позивачеві у пільговому перевезенні.

З постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 017963 від 10 травня 2017 року вбачається, що за зазначену відмову позивачеві у перевезенні та порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» до ТзОВ «Гал - Всесвіт» (перевізника) застосовано адміністративно-господарський штраф (а.с.14).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 0001471 від 10 травня 2017 року (а.с.11) водія ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 133-1 КУпАП та накладено штраф. Склад правопорушення визначено як безпідставну відмову у пільговому перевезенні ОСОБА_2, що є порушенням вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про автомобільний транспорт» пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, що здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Згідно з вимогами статті 42 цього Закону договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

Таким чином, Законом України «Про автомобільний транспорт» встановлено право пасажира, який користується пільгами на транспорті, безпосередньо скористатися пільговим проїздом, предявивши водієві автобуса посвідчення встановленого зразка. Звуження змісту та обсягу права осіб на пільговий проїзд транспортом не допускається.

Є встановленим, що позивач, як ветеран війни - учасник бойових дій, на підставі пункту 7 частини першої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на безоплатний проїзд, зокрема, автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання. Разом з тим, відповідачу як автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовляти у пільговому перевезенні, крім випадків, передбачених законом (стаття 37 Закону України «Про автомобільний транспорт»). Отже в даному випадку відмова у здійсненні пільгового перевезення позивача, який має відповідне право, яке встановлене законом, є неправомірною та порушенням прав останнього.

Відповідно до статей 23 і 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї та у приниженні честі і гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (із змінами і доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Є встановленим, що відносно позивача водієм ОСОБА_3, який перебуває у трудових відносинах з ТзОВ «Гал - Всесвіт», допущено протиправну поведінку. Позивач є особою похилого віку; державою йому надано пільги як ветерану війни - учаснику бойових дій, які гарантовані законом. У звязку з відмовою у перевезенні він був позбавлений можливості скористатися транспортом для доїзду до місця свого проживання, втратив час, терпів переживання і приниження.

Колегія суддів на підставі аналізу наявних у справі доказів у їх сукупності та кожного окремо вважає доведеними посилання позивача на те, що описаними винними діями йому завдано моральну шкоду, яка полягає в пережитих ним моральних стражданнях внаслідок неправомірної поведінки відносно нього, втрати психологічної рівноваги, порушення сталого побуту, страждань, повязаних із байдужим ставленням винних осіб до вчиненого ними адміністративного проступку, небажання відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку, душевних переживаннях. Вказане свідчить про те, що позивачеві необхідно було докладати додаткових зусиль для організації свого життя та побуту. Таким чином, наявність шкоди, яка спричинена винною поведінкою працівника відповідача та причинного звязку між ними, є доведеною.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У пункті 2 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України розяснено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України за моральну (немайнову) шкоду, завдану працівником під час виконання трудових обовязків, відповідальність несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах.

Мотиви суду першої інстанції про те, що факт заподіяння позивчаеві моральної шкоди не підтверджений належними доказами, ґрунтується на припущеннях, не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

При вирішенні справи суд неправильно визначив характер правовідносин між сторонами та неправильно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно не дослідив матеріали справи та не надав належну правову оцінку.

Зурахуванням встановленого, виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів прийшла до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із стягненням із ТзОВ «Гал - Всесвіт» в користь позивача завданої йому моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Керуючись ст.133, 141, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376,381-384,388-391 ЦПК України, суд,-

п о с та н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 13 квітня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал - Всесвіт» (79041, м.Львів, вул. Окружна,57 а, р/р 236 у філії АТ «Укрексімбанк» у м.Львові МФО 325718, ) в користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, 81624, Львівська область, Миколаївський район, с.Липиці) 2 000 (дві тисячі) грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий

Судді