21.12.2018 227/4507/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2018 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участі секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

предстанвика позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ

17.10.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, в якій просив:

- зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_5 на підставі рішення суду від 24.01.2012 року у справі №2-2574/11 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 з ? до 1/8 частини усіх доходів;

- відкликати з виконавчої служби виконавчий лист №2-2574/11 від 07.03.2018 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 у розмірі ? з усіх видів доходу.

В обгрутування своїх вимог зазначив, що на теперішній час його сімейне становище змінилося, з грудня 2013 року він проживає з ОСОБА_7, з якою має спільну неповнолітню дитину ОСОБА_8 При цьому, ОСОБА_4 перебуває у декретній відпустці та отримує лише допомогу при народженні дитини, що становить 860,00 грн на місяць, а також має неповнолітню дитину ОСОБА_9, на яку не отримує аліментів і державну допомогу. Після утримання аліментів його заробітна плата складає в середньому 9000,00 грн. Тому, вважає, що його матеріальне і сімейне становище істотно змінилося, внаслідок чого він не має змоги сплачувати аліменти у розмірі встановленому рішенням суду.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 надала суду заяву, в якій просила дозволити представляти її інтереси ОСОБА_3, оскільки не може брати участь у судових засіданнях через інвалідність 1 «Б» групи.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилався на те, що неповнолітній ОСОБА_6 потребує утримання, як і кожна дитина. Мати неповнолітнього ОСОБА_8 - відповідач ОСОБА_5, є інвалідом першої групи, пересувається на колясці, а тому позбавлена можливості працювати і отримувати дохід на утриманя їх спільного сина, і як наслідок не може належним чином забезпечувати свого сина.

Третя особа ОСОБА_4 підримала позицію позивача, вважала позовні вимоги обґрунтованими і просила їх задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24.01.2012 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задоволено; стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менш 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09 грудня 2011 року.

Підставою для звернення з вимогою про зменшення розміру аліментів, згідно доводів позивача, стала зміна його матеріального становища.

Так, у позовній заяві позивач вказав, що на даний час він проживає з ОСОБА_4, проти чого не він та ОСОБА_4 не заперечували у судовому засіданні під час розгляду справи.

27.12.2016 року у ОСОБА_8 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_8, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження ОСОБА_8 серії І-Но №727753 від 04.01.2017 року.

Крім того, ОСОБА_4 від попереднього шлюбу, який згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-НО №147574 від 19.05.2009 року було розірвано 19.05.2019 року, має неповнолітню дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про народження серії І-НО №601456, виданого повторно 05.08.2014 року.

З довідок про перебування на обліку, виданих Управлінням соціального захисту населення Добропільської міської ради, вбачається, що ОСОБА_4 переуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Добропільської міської ради як одержувач допомоги відповідно до ЗУ «Про державну допомогу сімям з дітьми» з 01.10.2016 року по 31.12.2019 року та їй призначено допомогу при народженні дитини, яка за період з січня 2017 року по червень 2018 року нараховувалася у розмірі 860,00 грн на місяць.

Згідно довідки про доходи №444 від 24.07.2018 року, виданої ТОВ «ДТЕК Сервіс» на імя ОСОБА_1, останній є працевлаштованим та займає посаду водія автотранспортних засобів. Його дохід за період з липня 2017 року по червень 2018 року склав 127588,29 грн, який з урахуванням утримань становить 102236,32 грн.

Згідно статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»).

Згідно ч.ч.1-2 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За вимогами ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, пояснення сторін у справі, суд приходить до висновку про те, що сімейний та матеріальний стан позивача, як платника аліментів дійсно змінився, а саме після винесення в 2012 році рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у нього, в 2016 році, народився ще один син, який на даний час також знаходиться на його утриманні, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні і що потягло за собою зміну матеріального стану позивача, оскільки він зобовязаний утримувати і свого другого сина.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 р. № 789-ХІІ та ч. 8 ст. 7 СК України передбачають, що в усіх діях щодо дітей суд повинен виходити з того, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини та максимально можливим їх урахуванням.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При цьому, слід зазначити, що норми Сімейного кодексу України передбачають, що обовязки з матеріального утримання своїх неповнолітніх дітей повинні нести обидва батьки.

Тлумачення статті 192 СК України дозволяє констатувати, що при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов'язаний з'ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача.

Так, зважаючи на встановлений ст. 180 СК України обовязок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття, суд зауважує, що відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0875661, ОСОБА_5 є інвалідом першої «Б» групи з причини загального захворювання безстроково, внаслідок чого є працездатною тільки в спеціално створених умовах на дому, тобто не має можливості працювати у загаьних умовах та забезпечувати себе і свою дитину.

При цьому, розмір її щомісячного доходу у виді пенсії по інвалідності за період з січня 2018 року по листопад 2018 року становить 1452,00 грн. щомісячно, на підтвердження чого у матеріалах справи міститься довідка від 30.11.2018 року, видана Добропільським обєднаним управлінням пенсійного фонду України Донецької області.

Отже, відповідач не має матеріальної можливості, через певні обєктивні обставини, утримувати свого сина ОСОБА_6

Тому, враховуючи наведене, рівень прожиткового мінімумуна на одну особу в розрахунку на місяць, а саме для дітей віком від 6 до 18 років, який встановлений в розмірі: з 1 січня 2018 року 1860 грн, з 1 липня 1944 грн, з 1 грудня 2027 грн, а також необхідність відповідача забезпечувати власне існування, суд вважає, що відповідач дійсно позбавлена можливості належним чином утримувати свого сина.

При цьому, суд бере до уваги, що з довідки розрахунку від 29.08.2018 року №14.27/22-953, виданої Добропільським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Донецькій області, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за виконавчим листом №2-2574/11 від 07.03.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 у розмірі ? частини від усіх видів доходу, за період з 01.03.2015 року по 31.07.2018 року складає 87545,56 грн.

Таким чином, з урахуванням таких обставин справи, а також матеріального та сімейного становища позивача, у тому числі матеріального становища відповідача, беручи до уваги та зважаючи на те, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менш 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з відповідними змінами розміру аліментів в залежності від зміни прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття, є необхідним для належного матеріального забезпечення позивачем свого сина, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. 1 13, 265, 266, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області..

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 (НОМЕР_1, Донецька область, м. Добропілля, вул.Незалежності, 39/25);

відповідач - ОСОБА_5 (НОМЕР_2, місце реєстрації: Донецька область, м. Добропілля, м-н.Сонячний, 7/66);

третя особа - ОСОБА_4 (НОМЕР_3, Донецька область, м. Добропілля, м=н Молодіжний, 25/74).

Суддя А.М. Левченко

Повний текст судового рішення складний: 21.12.2018р.

21.12.2018