УХВАЛА

17 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-508/2007

провадження № 61-17247ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. розглянув касаційну скаргуОСОБА_1, подану адвокатом Сторожем Миколою Івановичем, на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, організації торговельно-виробничих процесів товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмарх», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Журомська Майя Вікторівна, Львівське обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», про визнання договору дійсним, визнання права власності на об'єкт нерухомого майна, визнання договору недійсним, усунення перешкод у здійсненні права власності,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року у задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 травня 2005 року, у вигляді накладення заборони вчиняти будь-які дії по відчуженню приміщення магазину по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 12 травня 2018 року, апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 серпня 2007 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу від 04 листопада 1999 року, укладений між ОСОБА_10, що діяла від імені організації торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», та ОСОБА_3, про продаж ОСОБА_3 приміщення майнового комплексу (магазину) по АДРЕСА_1 дійсним.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на приміщення цілісного майнового комплексу (магазину) по АДРЕСА_1.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25 квітня 2005 року, укладений між організацією торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», з однієї сторони, та ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 з другої сторони, щодо продажу будівлі магазину по АДРЕСА_1.

Зобов'язано організацію торговельно-виробничих процесів у формі ТзОВ «Ярмарх», ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_3 у користуванні приміщенням магазину по АДРЕСА_1.

Рішенням Верховного Суду України від 22 лютого 2012 року скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року в частині визнання дійсним укладеного 04 листопада 1999 року між ОСОБА_3 з організацією торговельно-виробничих процесів «Товариство з обмеженою відповідальністю «Ярмарх» договору купівлі-продажу нежилого приміщення по АДРЕСА_1, а також ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року в частині залишення зазначеної частини рішення апеляційного суду без змін скасовано та відмовлено у цій частині.

В іншій частині рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 року та ухвалу Верховного Суду України від 12 травня 2008 року залишено без змін.

У серпні 2018 року ОСОБА_1, яка не брала участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання її його права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, оскільки 1/3 частини будівлі магазину було придбано за спільні кошти подружжя, і вона, як дружина ОСОБА_6, який є відповідачем у справі, надавала нотаріально посвідчену згоду на укладення цього договору, звернулась до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку судові рішення.

Враховуючи викладене, а також те, що зі змісту судових рішень та поданої касаційної скраги не вбачається, що ОСОБА_1 є стороною або брала участь у справі, чи про її права та обов'язки суд вирішив питання, зазначена касаційна скарга підлягає поверненню, оскільки подана особою, яка не має передбаченого частиною першою статті 389 ЦПК України права на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 389 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану адвокатом Сторожем МиколоюІвановичем, на рішення апеляційного суду Львівської області від 24 грудня 2007 рокуповернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Є. Червинська