Справа № 388/409/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про усунення від права на спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що у 1971 році з відповідачем зареєстрували шлюб.

21 лютого 1972 року у сторін народився син, ОСОБА_6

У 1984 році сторони розірвали шлюб.

3 липня 2017 року помер ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку за адресою: вул. Шевченка, 42, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область.

Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняли сторони у справі.

ОСОБА_4 зазначає, що відповідач повинен бути усунутий від спадкування за законом після смерті сина, оскільки ухилявся від надання йому допомоги, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував допомоги.

У спадкодавця з дитинства був вроджений порок серця. Все своє життя він потребував постійного лікування, догляду та допомоги, з інвалідністю з дитинства.

З 2012 року хвороба ОСОБА_6 загострилася, почалися ускладнення.

Починаючи з 2014 року ОСОБА_6 почав швидко набирати вагу тіла, практично перестав ходити, мав змогу дуже рідко виходити на вулицю за допомогою стільця.

Тяжка хвороба спричинила обмеження спадкодавця у рухах, пересуванні, веденні активного способу життя.

ОСОБА_5 догляду та належного піклування за хворим сином не здійснював, матеріальної та моральної допомоги не надавав, не відвідував коли той перебував на лікуванні у тяжкому стані, не приймав участі у похованні.

Позивачка зазначає, що відповідач у справі не брав участі в утриманні спадкодавця, який внаслідок тяжкої хвороби був у безпорадному стані та цього потребував, а тому має бути усунутий від права на спадкування за законом після його смерті.

Відповідач ОСОБА_5 надіслав до суду відзив на позов. Зазначає, що не мав реальної можливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина, оскільки є непрацездатним, має похилий вік, стан здоровя потребує вживання медичних препаратів та проходження курсу лікування, а основним видом доходу є пенсія, основна частина якої йде на оплату комунальних послуг.

Матеріальна допомога спадкодавцю надавалась за можливості. Коли спадкодавець перебував у лікарні то його навідував, надавав кошти на лікування. На похорон сина надавав кошти, а також продукти харчування та горілчані вироби для здійснення поминок.

ОСОБА_4 постійно телефонує, скаржиться, ображає, вчиняє сварки. Це також постійно відбувалось до смерті сина. Через стан здоровя син не міг його навідувати, а відвідування сина супроводжувалось сваркою зі сторони ОСОБА_4 Кожен такий візит призводив до отримання стресу обома.

За вищезазначених обставин ОСОБА_5 просить відмовити у позові.

У відповіді на відзив ОСОБА_4 зазначає, що доказів надання тяжко хворому синові допомоги матеріали справи не містять, а тому відзив є необґрунтованим.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити.

ОСОБА_4 суду пояснила, що відповідач у справі будь-якої допомоги спадкодавцю не надавав, участі в похоронах не брав. Оскільки особисто є з інвалідністю другої групи, відповідно самій важко було утримувати спадкодавця. Відмовляється відповідати на запитання відповідача та його представника.

Представники позивачки зазначають, що відповідач не надавав матеріальну та моральну, будь-яку іншу допомогу спадкодавцю. У 2014 році спадкодавець втратив можливість самостійно пересуватись, а тому потребував допомоги.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у позові.

Відповідач суду пояснив, що доводи позивачки є неправдивими. Із сином спілкувався та доглядав, возив до екстрасенсів, лікарів, у школу, дитячий садок. Коли мав можливість завжди надавав допомогу. Надавав для здійснення похорону все необхідне. Спадщину у виді житлового будинку особисто подарував сином, після чого залишився без житла. Тепер не має особистого житла. Дійсно має у власності земельну ділянку, однак орендну плату тепер не отримує. Син не був лежачим, мав велику вагу, ходив по дворі, сидів, спілкувався. Особисто є пенсіонером з 2010 року. Сина возив до інституту «Амосова», витрачав на лікування великі кошти, однак про це знали він та спадкодавець.

Представник ОСОБА_3 суду пояснив, що відповідач має дохід у виді пенсії, хворіє, а тому не міг надавати якусь допомогу синові. Однак маючи можливість ОСОБА_5 завжди надавав допомогу синові. Між сторонами у справі завжди існували неприязні відносини.

Представник Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позову.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що є сусідом позивачки, починаючи з 2004 року. Спадкодавець хворів. ОСОБА_4 зверталась за допомогою з метою підняти спадкодавця, позичала гроші на лікування. З 2004 року ОСОБА_5 не бачив. Особисто працює, а тому можливо відповідач навідував сина коли перебував на роботі. Перед смертю спадкодавець не міг пересуватися. Працює агрономом зранку до ночі. ОСОБА_6 особисто на батька скарги не заявляв. ОСОБА_5 деколи бачив разом із сином. Коли спадкодавець пересувався то відповідач міг з ним на лавці курити.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що з ОСОБА_4 проживає на одній вулиці. Відповідача ніколи не бачив у ОСОБА_6 Спадкодавець не розповідав про відносини з батьком, однак деколи казав, що хотів з ним спілкуватись. Позивачці особисто допомагав, позивач гроші.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_4 часто просила бути зі сином, оскільки міг впасти з ліжка. ОСОБА_5 ніколи не бачила біля сина. ОСОБА_4 сусіди допомагали доглядати сина. На похороні ОСОБА_5 перебував, однак не знає чи надавав допомогу. Спадкодавець перед смертю був лежачим, мав велику вагу. Син повідомляв, що батько йому не допомагає, не дає коштів на лікування. ОСОБА_4 знає близько пяти років. Відповідача особисто не знає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що сімю сторін знає близько двадцяти років. ОСОБА_5 ніколи не бачила у сина. Спадкодавець їй особисто повідомляв, що батько відмовляється надавати матеріальну допомогу. Вважає відповідач говорить неправду. Особисто спадкодавця навідувала близько пяти шести разів на місяць.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що знає ОСОБА_4 та ОСОБА_6 близько двадцяти років. За цей період надавали їм матеріальну допомогу. ОСОБА_6 повідомляв, що бажає залишити заповіт на матір, однак ОСОБА_4 цього не бажала, оскільки вважала, що син житиме. ОСОБА_5 бачив на похороні, однак вважає, що на похорон він приїхав як до друга. Спадкодавець повідомляв про наявність спору з батьком. ОСОБА_5 зі спадкодавцем не проживав близько тридцяти пяти років. Відповідача не бачив у сина, зокрема на святах.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що спадкодавець ображався на батька, зазначаючи, що той не надає допомоги. Останніх два роки ОСОБА_6 просив у відповідача допомогу. Скарги на батька спадкодавець заявляв останнім часом. ОСОБА_6 не зазначав, що батько надавав грошові кошти. Вважає, що відповідач не має права на спадщину.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що зі спадкодавцем спілкувались як із сусідом, допомагав йому. Допомагав ОСОБА_6 вставати. Відповідача останніх десять років у сина не бачив. Спадкодавець повідомляв, що батько не надає будь-якої допомоги. З ОСОБА_6 перебував у дружніх відносинах. Спадкодавець уважав, що батько може надавати допомогу, однак цього не робить.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що раніше ОСОБА_6 приїздив до батька. Знає, що батько надавав синові допомогу, зокрема продукти харчування. Відповідач має іншу сімю. Допомогу синові надавав за можливості. Обставини щодо яких стверджує були близько десяти років тому. Відносини між батьком та сином були нормальними. Відповідача особисто привозив до сина. ОСОБА_5 проживає за рахунок пенсії та городу.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що йому відомо про те, що колись ОСОБА_5 вигнали з помешкання. Житловий будинок належав йому. Після розлучення житловий будинок подарував синові. ОСОБА_5 маючи можливість надавав синові допомогу, зокрема продукти харчування, брав у позику для сина гроші. Спадкодавець приїздив до батька, однак це було давно. Відповідач проживає з дружиною за рахунок городу та пенсії, господарства не має.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Судом установлено, що 3 липня 2017 року помер ОСОБА_6 (а. с. 9).

ОСОБА_6 на момент смерті був з інвалідністю другої групи, мав протипоказання щодо значних та помірних фізичних навантажень, тривалої ходи (а. с. 15).

На момент смерті ОСОБА_6 хворів, мав велику вагу, тяжкий загальний стан здоровя, що підтверджується виписками з медичної картки хворого (а. с. 17-20), а також сторонами не заперечується.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку за адресою: вул. Шевченка, 42, м. Долинська, Долинський район, Кіровоградська область.

Вищезазначений житловий будинок належав спадкодавцю ОСОБА_6 згідно з договором дарування укладеним 21 квітня 2006 року між ним та відповідачем ОСОБА_5, посвідченим цього ж дня приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_16, зареєстрованим у реєстрі за № 608, а також в обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації», реєстрова книга № 4, запис № 1211 (а. с. 11, 12).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За змістом чч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Зі спадкової справи Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області після смерті ОСОБА_6, розпочатої 7 листопада 2017 року, № 126 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини від 7 листопада 2017 року звернулась ОСОБА_4 та від 10 листопада 2017 року звернувся ОСОБА_5 Інші спадкоємці заяви про прийняття спадщини не подавали.

Згідно з довідкою реєстратора комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді № 12898 від 25 жовтня 2017 року, ОСОБА_6 на момент смерті проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_4 Ці обставини сторонами не заперечуються.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками спадкодавця, тобто спадкоємцями першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України).

Отже, після смерті ОСОБА_6 його єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину є сторони у справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» правило ч. 5 ст. 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

У цій справі суд установив, що спадкодавець ОСОБА_6 на момент смерті був у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, не міг самостійно забезпечити умови свого проживання, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. ОСОБА_6 втратив можливість самостійно пересуватися, починаючи з 2014 року.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 7 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів, судом, зокрема встановлено, що відповідач є особою похилого віку, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за рахунок доходу у виді пенсії, а також від отримання орендної плати за оренду належної земельної ділянки сільськогосподарського призначення. ОСОБА_5 не має власного житла, витрачає значні порівняно з розміром отриманої пенсії кошти на оплату комунальних послуг. Відповідач також хворіє, витрачає кошти на придбання ліків, а тому не має можливості надавати утримання повнолітньому непрацездатному синові.

ОСОБА_5 у розумінні ст. 1 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» є непрацездатним.

Відповідач у справі проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто в іншому населеному пункті порівняно з постійним місцем проживання спадкодавця.

З пояснень сторін у справі, а також з їхньої поведінки під час судового провадження можливо стверджувати, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 існують давні неприязні відносини, що відповідно впливало на можливість вільно спілкуватися відповідачу та спадкодавцю, враховуючи, що останній проживав з позивачкою, про що також зазначено у відзиві.

Сукупність вищезазначених обставин дає суду підстави дійти висновку, що відповідач у справі не мав можливості надавати допомогу спадкодавцеві, відповідно не міг ухилятися від надання такої допомоги, що є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про усунення від права на спадкування за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1216-1218, 1220, 1221, 1222, 1224, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Долинська державна нотаріальна контора Кіровоградської області про усунення від права на спадкування за законом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 12 вересня 2018 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_17