Справа № 266/792/17
Провадженя№ 2/266/96/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2018 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г. за участю секретаря Циганкової М.М., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку спільного майна, надання права спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги,
В лютому 2017 року позивач звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сімєю з 2004 року по день його смерті 13 липня 2016 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житловий будинок №12 по вул. Березовій в Садовому товаристві «Портовик» в м. Маріуполь та земельну ділянку за вищевказаною адресою, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку №12 по вул. Березовій в Садовому товаристві «Портовик» в м. Маріуполь та ? частку земельної ділянки розміром 0,0386 га. за вищевказаною адресою, надати ОСОБА_1 право спадкування за законом разом з ОСОБА_2, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 13 липня 2016 року.
Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що в період з 13 жовтня 2001 року по 13 травня 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Після розірвання шлюбу восени 2003 року сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відновили фактичні шлюбні відносини та мешкали як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2004 року. Після відновлення шлюбних відносин в них народилась спільна дитина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рахунок спільних коштів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 придбали житловий будинок №12 по вул. Березовій в Садовому товаристві «Портовик» та земельну ділянку площею 0,0386 га. 13 липня 2016 року ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок та земельну ділянку. Відповідач у встановлений законом термін звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_1, реалізуючи права спадкоємця в інтересах себе та ОСОБА_6 звернулась з заявою про отримання свідоцтва, однак їй було повідомлено, що дитина має право на частку в спадковому майні, а ОСОБА_1 таким правом не може користуватись, оскільки не перебувала з спадкодавцем в зареєстрованому шлюбі. Тому позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом, оскільки це є єдиним способом захисту її прав як спадкоємця. Просила суд просила встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сімєю з 2004 року по день його смерті 13 липня 2016 року, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 житловий будинок №12 по вул. Березовій в Садовому товаристві «Портовик» в м. Маріуполь та земельну ділянку за вищевказаною адресою, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку №12 по вул. Березовій в Садовому товаристві «Портовик» в м. Маріуполь та ? частку земельної ділянки розміром 0,0386 га. за вищевказаною адресою, надати ОСОБА_1 право спадкування за законом разом з ОСОБА_2, ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 13 липня 2016 року.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Суду пояснила, що після відновлення сімейних відносин мешкали спочатку в Запорізькій області. Після переїзду до м. Маріуполь Донецької області мешкали в орендованому житлі, дім також був в оренді. З ОСОБА_5 були знайомі зі школи, в жовтні 2001 року уклали шлюб, мешкали в с. Владівка Черниговського району Запорізької області, в будинку №50 по вул. Радянська. Рішенням суду від 16 грудня 2003 року шлюб було розірвано, після його розірвання деякий час мешкали окремо. Після почали зустрічатись та в 2004 році остаточно відновили шлюбні відносини, жили як сімя, однак шлюб не реєстрували. Під час мешкання в фактичних шлюбних відносинах в них 31 травня 2005 року народилась спільна дитина ОСОБА_6, батьком якого записано ОСОБА_5, мати ОСОБА_1 Після зміни місця праці ОСОБА_5 переїхав до м. Маріуполь та наполягав на переїзді ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Офіційно ОСОБА_1 не була працевлаштована, однак підробляла на ринку та розклеювала листівки, разом з ОСОБА_5 накопичували кошти на власне житло. Під час святкування дня народження ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_1 про те, що він знайшов будинок та вони спільно вирішили його придбати. В 2011 році вони придбали за спільні кошти будинок №12 по вул. Березова в СТ «Портовик» в м. Маріуполь та переїхали в нього. Оскільки будинок потребував ремонту, вони спільно прийняли рішення продати належну ОСОБА_1 квартиру за 3000 доларів США, за які був зведений гаража та надбудова над ним. Позивач офіційно працевлаштувалась та працювала в магазині «Єва». В 2014 році ОСОБА_5 працевлаштувався в ККП «Маріупольтепломережа». В 2016 році ОСОБА_5 захворів та 13 липня 2016 року помер. Спільний будинок був оформлений на ОСОБА_5 Всі рішення, в тому числі про відновлення спільного мешкання приймали разом. В спільному будинку не була зареєстрована оскільки не були оформлені необхідні документи. Під час хвороби ОСОБА_5 здійснювала догляд за ним. Помер ОСОБА_5 в м. Маріуполь, похований на батьківщині в с. Владівка Черниговського району Запорізької області. Відносини з відповідачкою зіпсувались в звязку із її наміром оформити будинок на себе в цілому. В будинку мешкала з 14 квітня 2011 року спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, будинок був відремонтований за спільні кошти. В даний момент працевлаштована офіційно в магазині «Таїсія». Сума витрат на придбання будинку склала 11 000 доларів США. Кошти при придбанні дому та його ремонті, бюджет сімї все було спільне. Свою частку точно визначити не може. Батьки чоловіка не допомагали під час його хвороби, на лікування та похорон допомогу надали батьки позивача та з місця роботи. Відмову на користь сина в нотаріуса надала під впливом племінника ОСОБА_5 Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача, ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених в позові підстав, просила суд позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що з дня реєстрації шлюбу та на протязі всього життя позивача не працювала, гроші заробляв лише ОСОБА_5 Будинок в 2011 році ОСОБА_5 придбав за власні кошти, оскільки мав непоганий дохід, Вона з чоловіком допомагала грошима та продуктами. Сплата грошей за будинок проходила за її присутності, також була присутня жінка ріелтор. ОСОБА_1 при сплаті грошей за будинок присутня не була, в пошуках будинку участі не приймала. З ОСОБА_7 зустрічалась тричі. Перша зустріч спільно з ОСОБА_5, на якій була обговорена ціна будинку, на другу привозили йому гроші, третя зустріч вже була під час оформлення договору купівлі продажу, на який грошей не вистачало, тому ОСОБА_5 позичив кошти в свого друга. В 2004 році ОСОБА_1 за власної ініціативи прийшла та спитала адресу ОСОБА_5, зі згоди якого ОСОБА_1 отримала номер телефону ОСОБА_5 Після чого ОСОБА_1 поїхала до ОСОБА_5 та залишилась в нього. Це відбулось приблизно в 2005 2006 роках. ОСОБА_5 жив в будинку №136 по пр. Будівельників в м. Маріуполь разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_6, що вона особисто бачила, коли відвідувала ОСОБА_5 Їй було відомо, що ОСОБА_1 працює періодично, не офіційно, заради забезпечення дитини. ОСОБА_1 зареєстрована за її місцем мешкання, оскільки ОСОБА_5 за життя з невідомих причин її в належному йому будинку не реєстрував, а реєстрації їй була потрібна для працевлаштування. На момент придбання в 2011 році будинок складався з котельної, кухні, передпокою та кімнати на другому поверсі загальною площею 51 кв.м. За гроші відповідача були добудовані ще одна кімната та гараж. Ще повинна була бути добудована кімната над гаражем для мешкання батьків ОСОБА_5 Після розлучення ОСОБА_5 працював спочатку в колгоспі, потім в м. Запоріжжя на підприємстві «Запоріжсталь», потім переїхав до м. Маріуполь. Під час мешкання в м. Маріуполь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 весь час мешкали разом, виховували сина ОСОБА_6 Перед смертю ОСОБА_5 міг самостійно рухатись та їсти. Гроші на терапію для ОСОБА_5 частково, в сумі 50 000 грн. надав фермер, гроші передавала сину особисто. Не знає чи приносила ОСОБА_1 дохід під час хвороби ОСОБА_5 Просила в задоволенні позовних вимог відмовити.
Представник відповідача, ОСОБА_4, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що ОСОБА_1 не приймала ніякої участі в придбанні спірного майна, оскільки не мала офіційно підтверджених джерел доходів, а встановлення вказаного факту спільного мешкання не створює ніяких юридичних наслідків, тому просив суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що знайомий з родиною ОСОБА_1, оскільки його сусіди по дачі, ОСОБА_7, продали дачу та в ній оселились ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Придбали будинок та вселились в період з 2010 по 2011 рік, точну дату не памятає. Під час візитів на дачу він часто спілкувався з родиною ОСОБА_6, які також розповідали, наприклад про батьків. Вони жили на дачі на постійній основі. Під час хвороби ОСОБА_5 був налаштований оптимістично, казав що одужає. Через деякий час йому стало відомо, що ОСОБА_5 помер. За життя ОСОБА_5 помітно пишався родиною в складі дружини та сина. Під час будівництва прибудови до будинку висотою в два поверхи ОСОБА_5 спитав нашого дозволу та отримав його, будівництво він проводив власними силами. З розмов з продавцем дачі, ОСОБА_7, зрозумів, що будинок купила родина, а не одна особа. Під час будівництва прибудови ОСОБА_5 допомагали ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Знав, що родина переїхала з Запорізької області, але не знав, що вони не знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Будинок ОСОБА_7 аналогічний, ОСОБА_5 просив також продати йому будинок, казав, що будинок ОСОБА_7 купив за 10 000 доларів США. Батьків ОСОБА_5 ніколи не бачив, знав, що вони мають землю десь в Запорізькій області. ОСОБА_5 був здоровий, потім почав кашляти йому діагностували рак, це було в рік коли ОСОБА_5 помер. Йому відомо, що останнім місцем роботи ОСОБА_5 була ККП «Маріупольтепломережа».
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що ОСОБА_1 знає, вона привела сина разом з чоловіком ОСОБА_5, з яким вона теж була знайома, на перший дзвоник до школи. З пятого класу вона є класним керівником ОСОБА_6, знала, що в класі в неї чотири повні родини, в тому числі родина ОСОБА_6. Під час навчання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 до школи приходили разом. Під час відвідування їх будинку бачила, що він будується, в будинку живе родина в складі батька, матері та сина. Склалось враження, що це повноцінна родина, де батько був головою родини. В школі ОСОБА_6 казав, що вони збирають гроші на придбання будівельних матеріалів. Про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перебували в зареєстрованому шлюбі дізналась недавно. ОСОБА_1 в батьківському комітеті участі не приймала, оскільки працювала. ОСОБА_6 іноді пропускав заняття в школі, мотивуючи тим, що допомагає батькам на будівництві. Про смерть ОСОБА_5 дізналась пізніше, оскільки проходила стаціонарне лікуванні, а потім виїздила до м. Харків. В останній раз бачила ОСОБА_5 на початку 2016 року, ніколи не бачила його хворим. Інформацію про батьків та дітей в журнал вносять зі слів батьків та дітей, також аналогічно вносяться відомості з приводу роботи батьків. Їй відомо, що в ОСОБА_6 є дві бабусі, адже під час активних обстрілів в районі м. Маріуполь він вчився за їх місцем мешкання.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що познайомилась з ОСОБА_1 коли ОСОБА_6 перейшов до ЗОШ №26 м. Маріуполь в 5 клас, та вона попросила класного керівника викликати його батьків, оскільки в нього були проблеми при вивченні математики. За викликом прийшли обидва батьки. Також зясувалось, що родина ОСОБА_6 ще є її сусідами по дачі. До 2016 року мешкала на дачі з травня по жовтень, часто бачила ОСОБА_6, які завжди були вдвох. Будинок вони будували та ремонтували також вдвох, їм допомагав ОСОБА_6, який пропускав заняття в школі. Будинок в ОСОБА_6 двоповерховий, є город. Зі спілкування з ОСОБА_6 та ОСОБА_1 зрозуміла, що в родині дорослі працюють, придбають будівельні матеріали. Це була єдина цільна родина, якій були притаманні спільне вирішення побутових питань, виховання дитини тощо. Про смерть ОСОБА_5 дізналась від класного керівника ОСОБА_6
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, показання свідків, оцінивши їх з точки зору належності, достовірності, достовірності та достатності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 уклав шлюб з ОСОБА_1, який було зареєстровано 13 жовтня 2001 року Владівською сільською радою Чернігівського району Запорізької області (а. с. 10)
Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 07 листопада 2003 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано (а. с. 11)

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з норами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члени сім'ї, тощо.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Для підтвердження проживання однією сім'єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про народження ОСОБА_6, який народився 31 травня 2002 року в с. Владівка Чернігівського району Запорізької області, батьками якого вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а. с. 11)

Відповідач по справі, ОСОБА_2, позивач по справі ОСОБА_1 та допитані свідки підтверджують той факт, що за життя ОСОБА_5 визнавав ОСОБА_6 власною дитиною, яка була народження під час шлюбу з ОСОБА_1, піклувався про нього, виховував, забезпечував матеріально, в чому також приймала участь ОСОБА_1, тобто дитина була частиною єдиної, повної, цільної сімї в складі батька ОСОБА_5, матері ОСОБА_1 та сина ОСОБА_6

Згідно з свідоцтвом про смерть, ОСОБА_5 помер 13 липня 2016 року в м. Маріуполь (а. с. 12)

За життя спадкодавець заповіту не залишив, в належному йому будинку по вул. Березова, 12 у СТ «Портовик» Приморського району м. Маріуполя був зареєстрований один (а. с. 93-94)

В матеріалах справи, крім показів сторін та свідків, наявні матеріали, з яких вбачається, що факт мешкання однією родиною мав місце протягом вказаного періоду час з 2004 рік та по момент смерті ОСОБА_5 13 липня 2016 року (а. с. 19, 69-70

02 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з заявою в інтересах свого сина, ОСОБА_6, про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 13 липня 2016 року (а. с. 88, 89, 90, 98)

03 листопада 2016 року з аналогічною заявою до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_11 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулась відповідач ОСОБА_2, на користь якої від прийняття спадщини відмовився ОСОБА_12 (а. с. 99, 102, 103)

Нотаріусом не відмовлено заявникам у вчиненні нотаріальних дій, повязаних з отриманням свідоцтв про право власності на майно в порядку спадкування.

Статтею 74 СК України передбачено, що якщо жінка та чоловік, які проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене письмовим договором між ними.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Абзацем 2 п.2 зазначеною Постанови Пленуму визначено, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини необхідно позивачу для подальшої реалізації спадкового права після смерті ОСОБА_5

Визнання факту проживання ОСОБА_5 та позивача однією родиною не менше п'яти років до дня відкриття спадщини автоматично призводить до визнання її спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України. Отже встановлення вказаного факту має визначені юридичні наслідки, що виражаються у отриманні статусу спадкоємця четвертої черги.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов'язком суду при їх оцінці.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно вимог ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини спільного мешкання спадкодавця з ОСОБА_1, , ведення ними спільного господарства, бюджету з 2004 року до моменту смерті ОСОБА_5 13 липня 2016 року, в тому числі й під час придбання спірного домоволодіння, підтверджуються показаннями свідків.

Під час спільного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі не перебували.

Крім того, їхнє спільне сумісне життя визнано під час пояснень по суті спору відповідачем, ОСОБА_2, яка не заперечувала факт спільного мешкання та ведення спільного господарства ОСОБА_5 та ОСОБА_1 після поновлення їх спілкування, ініціатором якого була ОСОБА_1, в 2004 році.

В заявах на адресу суду ані сторони, ані представники не надали суду обґрунтованих заперечень проти визнаних ними обставин в справі, тому суд не має підстав не визнати такі докази належними та допустими.

Керуючись 12, 13, 81, 258, 263, 264, 265, 268, 293, 294, 315,1220,1264, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: вул. Радянська, б. 35, с. Владівка, Черниговського району Запорізької області, фактичне місце мешкання: вул. Березова, 12, СТ «Портовик», м. Маріуполь, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (вул. Радянська, б. 35, с. Владівка, Черниговського району Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_2) про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку спільного майна, надання права спадкування за законом разом зі спадкоємцями першої черги задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сімєю з 2004 року по день смерті ОСОБА_6 13 липня 2016 року.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0386 га., розташовані за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, Садівниче товариство «Портовик», вул. Березова, 12.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: м. Маріуполь, Приморський район, Садівниче товариство «Портовик», вул. Березова, 12 в порядку спадкування за законом, як спадкоємцю четвертої черги після смерті ОСОБА_6 13 липня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.12.2018 року.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.