Справа № 645/3489/15-ц
Провадження № 6/645/238/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді Бабкової Т.В.,

при секретарі судових засідань - Малій О.Л.

за участю:

представника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі довіреності № 11308 від 28.02.2018 р. Комар Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

встановив:

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з поданням, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_3 до закінчення виконавчого провадження, без вилучення паспорта, для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби.

На обґрунтування подання посилалася на те, що на примусовому виконанні у Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області знаходиться виконавчий лист № 645/3489/15-ц, виданий 25.05.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, згідно якого 29.05.2017 року відкрито виконавче провадження № 54029890 в частині примусового виконання рішення суду. Вказана постанова отримана боржником. З метою виконання рішення суду державним виконавцем були вжиті заходи щодо виявлення майна боржника для звернення стягнення. Згідно отриманих відповідей на запити, за боржником на праві власності траспортних засобів, техніки, земельних ділянок, а також рахунків в банківських установах не зареєстровано. 16.08.2017 року державним виконавцем здійснено виїзд за адресою боржника: АДРЕСА_1. Під час виїзду перевіркою майнового стану боржника встановлено, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. 26.06.2017 року від стягувача отримано заяву з вимогою державному виконавцю звернутися до суду з поданням про встановлення боржнику тимчасового обмеження на виїзд за межі України. Згідно довідки, наданої Головним цетром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.11.2018 року, боржник ОСОБА_3 періодично виїздить за межі України.

У відповідність до положень ч.4 ст.441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. у судовому засіданні подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Пояснила суду, що на теперішній час здійснюється примусове стягнення грошових сум на користь стягувача ОСОБА_4 з боржника ОСОБА_3 за рахунок заробітної плати останнього за постійним місцем його роботи. З боку боржника наявні пояснення, що виїзди за межі України він здійснює через робочу необхідність. Інших джерел та майна, за рахунок якого можливо проводити стягнення, боржник ОСОБА_3 не має.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на виконанні у Головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. перебуває виконавчий лист, виданий 25.05.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про примусове стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики у розмірі 245093,09 грн. суми відсотків за користування позикою у розмірі 465676,86 грн.

Постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_5 від 29.05.2017 року відкрито виконавче провадження ВП серії 54029890 щодо виконання виконавчого листа № 645/3489/15-ц, виданого 25.05.2017 року Фрунзенським районним судом м. Харкова.

Вказана постанова державного виконавця від 29.05.2017 року направлялася на адресу боржника: АДРЕСА_1, та вручена боржнику 12.06.2017 року.

З метою виконання рішення суду державним виконавцем були вжиті заходи щодо виявлення майна боржника для звернення стягнення. Згідно отриманих відповідей на запити державного виконавця, за боржником на праві власності трнаспортних засобів, техніки, земельних ділянок, а також рахунків в банківських установах не зареєстровано.

Відповідно до акту державного виконавця від 16.08.2017 року, 16.08.2017 року головним державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. здійснено виїзд за адресою проживання боржника ОСОБА_3: АДРЕСА_1, під час якого двері квартири відчинила ОСОБА_6, мати боржника, боржник під час перевірки був відсутній. При перевірці майнового становища встановлено, що майно, належне боржнику, та на яке можливо звернути стягнення, відсутнє. На техніку та на меблі, що знаходяться в квартирі, надано чеки, з яких вбачається, що влаником вказаних речей є ОСОБА_6 боржнику залишений виклик.

26.06.2017 року від стягувача отримано заяву з вимогою державному виконавцю звернутися до суду з поданням про встановлення боржнику тимчасового обмеження на виїзд за межі України.

Згідно довідки, наданої Головним цетром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.09.2018 року, боржник ОСОБА_3 періодично виїздить за межі України.

Відповідно до положень ч. 5 та ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Нормою ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Такі обмеження прав громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов'язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Відповідно до положення ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Отже, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України це певного виду санкція, яка може застосовуватися у зв'язку з ухиленням особи від виконання зобов'язання, зокрема виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов'язків по сплаті боргу, його наміру ухилитися від виконання покладених зобов'язань та переховування від виконавчих органів в зв'язку з чим, в задоволенні клопотання суд відмовляє.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Комар Г.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Повний текст ухвали складений 21.12.2018 року.

Суддя -