Справа № 346/2564/18
Провадження № 2/346/1470/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: Бирич Н.В.,

з участю: секретаря: Гайової Г.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 35 по вул. Гагаріна в с. Замулинці, Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_2. Зазначає, що станом на 01.07.1990 року у дворі, були зареєстровані і проживали: голова двору - ОСОБА_2, дружина, ОСОБА_4, син, ОСОБА_1, невістка, ОСОБА_5, онук, ОСОБА_2М, що підтверджується довідкою Матеївецької сільської ради ОТГ від 31 травня 2018 року №473. Зазначає, що 19 лютого 2008 року помер його батько, ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Замулинці по вул. Гагаріна, 35, Коломийського району. Вказує, що 28 березня 2017 року померла його мати, ОСОБА_4. Зазначає, що спадкоємцем першої черги за законом на спадщину є він. Звернувшись до нотаріуса, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки право власності на будинковолодіння не зареєстровано. Просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: с. Замулинці вул. Гагаріна, 35, Коломийського району, Івано-Франківської області.

В судове засідання позивач не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, не заперечили щодо позову ОСОБА_1

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і в порядку спадкування після смерті громадянина. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) переходять всі права та обов'язки до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року помер ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смертей 21 лютого 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №5.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно. 28 березня 2017 року померла ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації смертей 28 березня 2017 року зроблено відповідний актовий запис за № 32. Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно. Станом на 01.07.1990 року у дворі, були зареєстровані і проживали: голова двору- Юрченко Д.М., дружина, ОСОБА_4, син, ОСОБА_1, невістка, ОСОБА_5, онук, ОСОБА_2, (а.с. 12). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації» №61386 від 08.05.2018 року право власності на будинковолодіння в с. Замулинці вул. Гагаріна,35, не зареєстровано (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, листом приватного нотаріуса ОСОБА_6 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що право власності на вищевказане нерухоме майно не зареєстровано. Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

Відповідно до абзацу другого п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.331 ЦК України, право власності на нерухоме майно виникає з часу державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності даним Законом, визнаються дійсними у разі відсутності державної реєстрації, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав. Тому до набрання чинності Цивільного Кодексу України, 2003 року та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, не залежало від державної реєстрації.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 328, 331, 392, 1216, 1218, 1241, 1268 ЦК України та керуючись ст.ст. 247 ч.2, 263,264,265,268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: с. Замулинці вул. Гагаріна, 35, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили

після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Бирич Н. В.