Провадження № 2-о/761/356/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Волошина В.О.

при секретарі: Яриновській Є.В.

за участю заявниці: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

05 вересня 2018р. заявниця ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту смерті її матері на тимчасово окупованій території України, а саме: ОСОБА_2, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2., дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.; місце смерті - м. Донецьк.

Заява обґрунтована тим, що при зверненні до заінтересованої особи щодо державної реєстрації смерті померлої із наданням документів про причину смерті, заявниці було відмовлено у державній реєстрації смерті її матері, оскільки, стороною заявника для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено документи, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Метою встановлення факту смерті є державна реєстрації смерті матері заявниці та отримання в майбутньому свідоцтва про право на спадщину після померлої.

В судовому засіданні заявниця підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в заяві та просила суд її задовольнити, при цьому заявниця, суду пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_3. померла її мати, в результаті церебрального атеросклерозу, яка проживала на тимчасово окупованій території. Здійснити реєстрацію факту смерті та отримати в майбутньому свідоцтво про право на спадщину за законом, вона не в змозі, оскільки отримані нею документи видані некомпетентними органами.

Заінтересована особа, про час та місце судового розгляду була оповіщена у встановленому законом порядку, свого представника до суду не направила, заперечення на заяву не подавались.

Свідок ОСОБА_3, суду пояснила, що вона тривалий час товаришує з заявницею, і добре знайома з членами її сім'ї, в тому числі і з покійною мамою заявниці - ОСОБА_2 Свідку відомо, що у зв'язку з тривалою хворобою, ІНФОРМАЦІЯ_3. мати заявниця померла.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Пунктом п. 8) ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що заявниця ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 (а.с. 7, 8).

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявниця зазначала, що згідно довідки за № 56 від ІНФОРМАЦІЯ_3. її мати - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В судовому засіданні, заявниця наголошувала, що вона зверталася до заінтересованої особи для проведення державної реєстрації смерті її матері, однак на вказане звернення заінтересованою особою було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки пред'явлені документи, видані некомпетентними органами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Зокрема, додатком 1 до вищезазначеного розпорядження віднесено м. Донецьк.

Згідно положень Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000р. № 52/5 у зв'язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника.

Пунктом 1) розділу 5 зазначених вище Правил визначені підстави для державної реєстрації смерті, однією з підстав є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 цього Закону України передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2 - 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Як вбачається з матеріалів справи, реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для здійснення державної реєстрації факту смерті її матері для подальшого прийняття спадщини після померлої. Судом встановлено, що заявниця позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію смерті матері у позасудовому порядку.

Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. у м. Донецьку.

В силу положень ч. 4 ст. 317 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 317 ЦПК України; ст.ст. 1-5, 9, 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1), заінтересована особа: Шевченківський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Пугачова, 17) про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2., дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3.; місце смерті - м. Донецьк.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06 вересня 2018р.

Суддя: