Справа № 513/315/17
Провадження № 2/513/26/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приват Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 08 червня 2012 року ОСОБА_1 став клієнтом ПАТ КБ "Приватбанк". Ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг відповідач підписав анкету-заяву отримав кредитну картку "Універсальна". 16 вересня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Універсальна Gold", відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік, на суму залишку заборгованості. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

За умовами договору відповідач зобовязаний щомісяця сплачувати позивачу платежі, передбачені договором. Однак, ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, не сплачує платежі, не повертає кредитні кошти.

Посилаючись на це позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 17057,83 гривні.

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов визнали частково з міркувань, викладених в письмових запереченнях (а.с. 46-47) Зокрема послались на те, що позивачем не надано доказів того, що 16 вересня 2013 року між сторонами виникли письмові договірні зобовязання. Позов визнали в сумі 1920 гривень заборгованість за кредитом та витрат зі сплати судового збору в сумі 640 гривень. Зазначили, що строк позовної давності закінчився 21 жовтня 2016 року, а тому просили застосувати позовну давність та у разі застосування позовної давності відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В судове засідіння 07 вересня 2018 року представник позивача, яку належним чином сповістили про день, час та місце розгляду справи, не з'явилась, не повідомила про поважні причини невки.

Вислухавши заперечення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики.

Частина 1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобовязаний сплатити кредитору неустойку.

08 червня 2012 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приват банк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та правилами надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських правил, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 16 вересня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60 % відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6-31).

Відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено його підписом у заяві.

Згідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

АТ "КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язався на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто у порушення умов договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України прийняті на себе зобовязання не виконав.

Позивач надав розрахунок заборгованості за договором, згідно якого станом на 28 лютого 2017 року заборгованість складала 17057,83 гривні, з яких: заборгованість за тілом кредиту 1920,00 гривні; заборгованість по процентам за користування кредитом 11249,36 гривень; заборгованість за пенею - 2600,00 гривень, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 гривень - штраф (фіксована частина), 788,47 гривень - штраф (процентна складова).

За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

Окрім того, згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21.10.2015 № 6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц.

У звязку із зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин 1,5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як видно з розрахунку заборгованості, відповідач на протязі всього періоду користування кредитними коштами вносив періодичні платежі, останній платіж в сумі 100 гривень здійснено 11 листопада 2014 року. Отже перебіг строку позовної давності починається з 12 листопада 2014 року, та спливає 12 листопада 2017 року. З позовом до суду позивач звернувся 04 квітня 2017 року (а.с.2), тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Тому суд вважає безпідставними посилання відповідача та його представника на те, що у задоволенні позову належить відмовити повністю у зв'язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Як видно з розрахунку заборгованості, пеня в сумі 2600,00 гривень нарахована позивачем за період з 31 січня 2015 року по 28 лютого 2017 року, тобто більше ніж за три роки (а.с. 4-5).

Отже заява відповідача щодо застосування позовної давності відносно вимог про стягнення пені є обгрунтованою, і тому з відповідача належить стягнути пеню, нараховану за один рік, тобто за період з 29 лютого 2016 року по 28 лютого 2017 року, що складає 1200 гривень (2600,00 грн. 1400,00 грн.).

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 14369, 36 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 1920,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 11249,36 гривень; заборгованість за пенею та комісією 1200 гривень.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 1600 гривень (а.с. 1).

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 15969 гривень 36 копійок (14369,36 грн. + 1600 грн.).

Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 256, 258, 267, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_1, виданий Саратським РВ ГУМВС України в Одеській області 11 жовтня 2011 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО 305299, , на рахунок № 3111 у АТ КБ "ПриватБанк", заборгованість станом на 28 лютого 2017 року за кредитним договором № б/н від 08 червня 2012 року в сумі 14369 (чотирнадцять тисяч триста шістдесят девять) гривень 36 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 1920,00 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 11249,36 гривень; заборгованість за пенею та комісією 1200 гривень; та судовий збір у сумі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, а всього 15969 (п'ятнадцять тисяч девятсот шістдесят девять) гривень 36 копійок.

В задоволенні решти позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Бучацька