Постанова

Іменем України

5 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 537/3876/16-ц

провадження № 61-20554 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3;

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5;

відповідачі: Кременчуцька міська рада Полтавської області, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області, міський голова м. Кременчука Полтавської області Малецький Віталій Олексійович;

представник Кременчуцької міської ради Полтавської області - Підвисоцький Артур Олександрович;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_3 та Кременчуцької міської ради Полтавської області на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2016 року у складі судді Дядечка І. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Корнієнка В. І., Карпушина Г. Л., Одринської Т. В., та касаційну скаргу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 січня 2017 року у складі судді Дядечка І. І. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2017 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Бондаревської С. М., Чумак О. В.,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області (далі - КП «Кременчукводоканал»), міського голови м. Кременчука Полтавської області Малецького В. О.про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови, поновлення на роботі, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що згідно з рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року, його було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 26 лютого 2016 року. На виконання вказаних судових рішень 7 липня 2016 року міським головою м. Кременчука Полтавської області було видано розпорядження № 393-КВ про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал». Вважав, що з моменту видачі розпорядження він фактично є поновленим на роботі безстроково. Він зареєстрував наказ по підприємству, приступив до роботи та відбув у службове відрядження. 11 липня 2016 року він повернувся із службового відрядження та дізнався, що 7 липня 2016 року міським головою м. Кременчука Полтавської області підписано ще одне розпорядження, яким його звільнено з посади на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України, згідно з яким трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. Вважав, що міським головою м. Кременчука Полтавської області МалецькимВ. О. порушено норми трудового законодавства, оскільки, поновивши його на посаді шляхом часткового виконання рішення суду, міський голова м. Кременчука Полтавської області того ж дня незаконно видав розпорядження про його звільнення, з текстом якого його не ознайомлювали.

Зазначав, що у силу статті 39-1 КЗпП України він є таким, що безстроково прийнятий на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал», тобто його контракт є безстроковим.

Крім того, відповідачі не отримали дозвіл на його звільнення від профспілкового комітету, членом якого він є. Оскільки він отримав трудову книжку відповідачі помилково вважають, що його звільнили і з посади інженера управління та радника генерального директора, які він також обіймав на вказаному комунальному підприємстві. Незаконними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди. Вважав, що оскільки порушення були допущені спільно усіма відповідачами, середній заробіток та моральна шкода повинні стягуватися з них солідарно.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження міського голови від 7 липня 2016 року № 394-КВ про звільнення його з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи за пунктом 5 статті 41 КЗпП України; поновити його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на умовах, що були встановлені контрактом від 9 листопада 2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал»; визнати трудовий договір (контракт) від 9 листопада 2007 року таким, що укладений на невизначений строк; стягнути солідарно з відповідачів на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 липня 2016 року по день ухвалення судового рішення, стягнути солідарно з відповідачів на його користь 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Скасовано розпорядження міського голови м. Кременчука Полтавської області від 7 липня 2016 року № 394-КВ про звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал». Поновлено ОСОБА_3 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на умовах, що були встановлені контрактом від 9 листопада 2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 липня 2016 року по 30 вересня 2016 року включно в сумі 33 022 грн 20 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» допущено до негайного виконання. У решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що судовим рішенням, що набрало законної сили, ОСОБА_3. було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 26 лютого 2016 року на тих самих умовах, що були встановлені контрактом від 9 листопада 2007 року, звільнення позивача 7 липня 2017 року відбулося з порушенням трудового законодавства, без згоди профспілкового комітету, відтак, позивач має право на поновлення його на попередній посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Підстави для визнання трудового контракту від 9 листопада 2007 року таким, що укладений на невизначений строк, відсутні, оскільки його умовами передбачено, що продовження трудових відносин після спливу строку контракту може мати місце за взаємною згодою сторін трудового договору. Крім того, позивачем не доведено, що винними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2016 рокуапеляційні скарги ОСОБА_3 та Кременчуцької міської ради Полтавської області відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що звільнення позивача 7 липня 2017 року відбулося з порушенням трудового законодавства, оскільки керівник комунального підприємства не є посадовою особою з організаційно-розпорядчими обов'язками, а вказане підприємство не є господарським товариством, тому пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України на позивача не поширюється. Звільнення позивача відбулося без згоди профспілкового комітету. Відтак, позивач має право на поновлення його на попередній посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Укладений між сторонами трудовий контракт є строковим, тому продовження трудових відносин між сторонами може мати місце лише за взаємною згодою обох сторін трудового договору.

У касаційних скаргах, поданих у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права: ОСОБА_3 просить скасувати рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2016 року в частині відмови йому у позові та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю; Кременчуцька міська рада Полтавської області просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3

Касаційна скарга Кременчуцької міської ради Полтавської області мотивована тим, що розпорядженням міського голови від 7 липня 2016 року №394-КВ ОСОБА_3 було звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно з пунктом 5 статті41 КЗпП України.

Норму частини першої статті 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчихактів України щодо захисту прав інвесторів», який набрав чинності 1 червня 2014 року. Метою його прийняття було покращення інвестиційного клімату шляхом надання інвесторам (власникам) підприємств права звільняти посадовихосіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин, а також узгодження в цьому контексті норм трудового та господарського законодавства. Як гарантію в таких випадках передбачено виплатупрацівникам вихідної допомоги в розмірі не менше, як шестимісячнийсередній заробіток (стаття 44 КЗпП України).

Одночасно зі змінами до частини першої статті 41 КЗпП України цим Законом було внесено зміни до частини третьої статті 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень. Вказаний Закон не містить жодних обмежень щодо спеціального кола суб'єктів.

КП «Кременчукводоканал» є суб'єктом господарювання відповідно до ГК України, тому норми пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України та частини третьої статті 99 ЦК України могли бути застосовані при звільненні генерального директора комунального підприємства.

Помилковим є висновок суду апеляційної інстанції про те, що КП «Кременчукводоканал» у своїй діяльності не керується законодавством про господарські товариства.

Крім того, оскільки держава забезпечує рівний захист прав власників, незважаючи на їх категорії (приватна, комунальна, державна тощо), то регулювання всіх подібних відносин має бути однаковим, без дискримінації.

При цьому, положення КЗпП України не містить визначення терміну «посадова особа», тому головним критерієм віднесення особи до посадової є наявність у такої особи організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Відповідно до пункту 7.4 статуту КП «Кременчукводоканал» генеральнийдиректор діє без довіреності від імені підприємства; представляє його вустановах, підприємствах та організаціях; розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства; відкриває в установах банку розрахунковий та інші рахунки, у тому числі валютні; видає доручення та довіреності; самостійно укладає договори і контракти; приймає всі рішення щодо оперативної та внутрішньої діяльності підприємства; здійснює інші дії, необхідні для досягнення статутних завдань підприємства. Відтак, генеральний директор КП «Кременчукводоконал» є посадовою особою.

Крім того, звільнення працівника на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України не передбачає попереднього погодження з виборним органом (профспілковим представником), первинною профспілковою організаціє, членом якої є працівник.

Відповідно до статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілковою представника) допускається у випадку звільнення, зокрема, керівника підприємства, установи, організації.

Також, заявник зазначив, що постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року № 61-511св17 рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року було скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у позові ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - міський голова м. Кременчука Полтавської області Малецький В. О., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. Тобто, його первісне поновлення на роботі з 26 лютого 2016 року було безпідставним.

Касаційна скарга ОСОБА_3 мотивована тим, що на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року розпорядженням міського голови м. Кременчука Полтавської областівід 7 липня 2016 року № 393-КВ його було поновлено на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 26 лютого 2016 року і станом на цю дату час дії контракту від 9 листопада 2007 року вже сплив. У тексті розпорядження відсутні умови контракту, про який вказано у зазначеному рішенні суду.

Шляхом видання розпорядження від 7 липня 2016 року про поновлення його на роботі між ним та Кременчуцькою міською радою Полтавської області укладено новий трудовий договір, оскільки у цьому розпорядженні відсутні умови, які до цього передбачались контрактом, зокрема строк його дії. Отже, трудові відносини, які виникли між ним та міською радою слід вважати такими, що регулюються загальними нормами КЗпП України, тобто є безстроковими.

Іншим розпорядженням міського голови м. Кременчука Полтавської областівід 7 липня 2016 року № 394-КВ його вже звільнено зі вказаної посади з 7 липня 2016 року, тобто, існує проміжок часу близько 4-х місяців, який визнаний відповідачами як такий, що свідчить про існування між ними трудових відносин вже після закінчення строку дії контракту.

Крім того, суди безпідставно відмовили у задоволенні його вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки факт завдання йому моральної шкоди незаконними діями Кременчуцької міської ради Полтавської області встановлено рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року у справі за його позовом до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - міський голова м. Кременчука Малецький В. О., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

У жовтні 2016 року Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області звернулося до суду з заявою, в якій просило змінити спосіб виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2016 року про стягнення з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди шляхом стягнення вищевказаних грошових коштів з відкритих в управлінні Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області рахунків виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

Заяву мотивовано тим, що відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів Кременчуцька міська рада Полтавської області не є ані розпорядником, ані одержувачем бюджетних коштів, унаслідок чого відкритих рахунків не має. Натомість, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області обслуговується в управлінні Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області та має відкриті рахунки, з яких може бути проведено списання коштів.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2017 року, заяву Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про зміну способу та порядку виконання судового рішення задоволено. Змінено спосіб виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2016 року у справі № 537/3876/16-ц у частині стягнення з Кременчуцької міської ради Полтавської областіна користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 11 липня 2016 року по 30 вересня 2016 рік включно в сумі 33 022 грн 20 коп. шляхом стягнення вказаних грошових коштів з відкритих в Управлінні Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області рахунків виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області.

У березні 2017 року виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2017 року, й постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви Управління державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області.

Касаційна скарга виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області мотивована тим, що Кременчуцька міська рада Полтавської області та її виконавчий комітет є окремими юридичними особами і діють самостійно в межах своїх повноважень, тому зміна способу та порядку виконання рішення суду шляхом стягнення середнього заробітку саме з виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області фактично свідчить про зміну сторони у справі та боржника. Тобто заявник просив про заміну сторони у виконавчому провадженні. Посилання заявника на труднощі у виконанні рішення суду при стягненні коштів з Кременчуцької міської ради Полтавської області не є підставою для зміни способу виконання судового рішення та зміни рішення суду по суті.

Відзиви на касаційні скарги не надійшли.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 червня 2018 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною п'ятою статті 403 ЦПК України, оскільки справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2018 року справу повернуто на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Щодо судових рішень по суті спору.

Касаційна скарга Кременчуцької міської ради Полтавської області підлягає задоволенню, а касаційна скарга виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області підлягає частковому задоволенню.

Касаційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що ОСОБА_3 з 27 грудня 2001 року по 23 листопада 2010 року займав посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал».

Згідно з контрактом, укладеним між Кременчуцькою міською радою Полтавської області в особі міського голови Глухова М. В. та ОСОБА_3, останній був призначений на посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» на строк з 1 січня 2008 року по 2 січня 2009 року.

Додатковою угодою до контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 від 9 листопада 2007 року строк дії контракту продовжено з 3 січня 2011 року до 31 грудня 2015 року.

Згідно з розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23 листопада 2010 року № 567-Р та на підставі поданої ОСОБА_3 заяви його будо звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» у зв'язку з переходом на виборну посаду відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП України.

Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 24 листопада 2010 року № 113-к позивача призначено на посаду заступника міського голови з 24 листопада 2010 року.

Розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 9 лютого 2015 року № 26-к ОСОБА_3 звільнено з посади заступника міського голови за власним бажанням на підставі поданої заяви.

21 квітня 2015 року ОСОБА_3 прийнято на посаду інженера управління КП «Кременчукводоканал», а з 26 травня 2015 року працює на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал».

26 лютого 2016 року ОСОБА_3 звернувся до міського голови м. Кременчука Полтавської області Малецького В.О. з письмовою вимогою про поновлення його на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» з підстав, передбачених статтею 118 КЗпП України, згідно з якою працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Листом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 березня 2016 року № М-02-26/1053 позивача повідомлено, що призначення і звільнення його з посади заступника міського голови, а також здійснення розрахунків із заробітної плати, проводилося згідно з чинним законодавством.

Судом також установлено, що з 14 грудня 2015 року посаду генерального директора КП «Кременчукводоканал» згідно з контрактом на умовах строкового трудового договору займає Солодяшкін В. І., з яким згідно з додатковою угодою від 21 березня 2016 року Кременчуцька міська рада Полтавської області продовжила строк дії контракту до 31 грудня 2016 року.

Не погодившись із цим, ОСОБА_3 звернувся до суду.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року позов ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - міський голова м. Кременчука Полтавської області Малецький В. О., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на тих самих умовах, що були встановлені контрактом від 9 листопада 2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2016 року по 1 липня 2016 року включно у сумі 47 331 грн 82 коп., з урахуванням виплачених сум на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал» за період роботи з 26 лютого 2016 року по 1 липня 2016 року. Стягнуто з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_3 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» допущено до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року змінено в частині стягнення з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_3 моральної шкоди. Зменшено розмір моральної шкоди, стягнутої з Кременчуцької міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_3, із 5 тис. грн до 3 тис. грн. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін.

Саме на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року розпорядженням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 7 липня 2016 року № 393-к ОСОБА_3 поновлено з 26 лютого 2016 року на посаді генерального директора КП «Кременчукводоканал» на тих самих умовах, що були встановлені контрактом від 9 листопада 2007 року з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» (а.с. 8 т. 1).

Згідно із записом № 21 у трудовій книжці ОСОБА_3 розпорядженням міського голови від 7 липня 2016 року № 394-КВ звільнено з посади генерального директора КП «Кременчукводоканал» з 7 липня 2016 року у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи згідно з пунктом 5 статті 41 КЗпП України.

Вирішуючи спір, суди виходили з того, що зазначеними вище судовими рішення ОСОБА_3 було поновлено на роботі з 26 лютого 2016 року, тому його безпідставно повторно звільнили згідно з пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України.

Разом з тим судами не було враховано таке.

Статтею 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Ця норма передбачає право звільнених з роботи працівників внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах на одержання після закінчення їх повноважень за виборною посадою в державних органах попередньої роботи (посади) на тому ж підприємстві.

Виходячи з аналізу змісту зазначеної норми, право на одержання попередньої роботи (посади) виборні працівники мають за умови, якщо вони звільнені з виборної посади після закінчення їх повноважень, а у підприємства ця посада є вакантною чи має стати такою з дотриманням вимог трудового законодавства, або є інша рівноцінна робота.

У частині третій статті 21 КЗпП України зазначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Частиною другою статті 23 КЗпП України передбачено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 211/1541/16-ц, провадження № 61-511св17 рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 25 серпня 2016 року скасовано та ухвалено нову постанову про відмову у позові ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, третя особа - міський голова м. Кременчука Полтавської області Малецький В. О., про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Зазначеною постановою Верховного Суду встановлено, що строк дії контракту з генеральним директором КП «Кременчукводоканал» ОСОБА_3 закінчився 31 грудня 2015 року, більше не продовжувався, тобто до його звернення з позовом про поновлення на роботі, а тому підстави, передбачені статтею 118 КЗпП України, для поновлення позивача на роботі були відсутні. Крім того, на час звернення ОСОБА_3 із заявою від 26 лютого 2016 року до міського голови про поновлення його на роботі посада генерального директора КП «Кременчукводоканал» не була вакантною. При цьому судом встановлено, що ОСОБА_3 з 26 травня 2015 року працює на посаді радника генерального директора КП «Кременчукводоканал».

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, ОСОБА_3 було поновлено на посаді на підставі судових рішень, які були скасовані постановою Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 211/1541/16-ц, провадження № 61-511св17, тобто правові підстави для його первісного поновлення на роботі з 26 лютого 2016 року відпали і його поновлення на роботі було безпідставним. Відтак, вимоги ОСОБА_3 про його повторне поновлення на роботі з 7 липня 2016 року є необґрунтованими.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо касаційної скарги та судових рішень про зміну способу виконання судового рішення.

Вимоги Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про зміну способу виконання судового рішення є похідними, то у зв'язку із скасуванням рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року та ухвали апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2016 року, підлягають скасуванню і ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2017 року, постановлені за результатами розгляду зазначеної заяви Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області, з відмовою у її задоволенні.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Касаційну скаргу Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити.

Касаційну скаргу виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 1 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Кременчуцької міської ради Полтавської області, виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області, міського голови м. Кременчука Полтавської області Малецького Віталія Олексійовича про визнання протиправним та скасування розпорядження міського голови, поновлення на роботі, визнання трудового договору таким, що укладений на невизначений строк, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 2 березня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області про зміну способу виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2016 року відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк