Ухвала

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 545/163/17

провадження № 61-33727св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н.О., Журавель В. І., Коротуна В. М., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - Полтавський районний центр зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості,

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Кривчун Т. О., Бондаревської С. М., Чумак О. В.,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2017 року Полтавський районний центр зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми незаконно виплаченого матеріального забезпечення.

Позов мотивовано тим, що під час перевірки обґрунтованості виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю було направлено запит до ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна». 25 травня 2016 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» укладено договір про надання послуг, згідно з яким відповідач з 01 серпня 2016 року по 01 вересня 2016 року співпрацювала із страховою компанією. У подальшому, 19 грудня 2016 року позивачем складено акт перевірки № 65 та видано наказ від 21 грудня 2016 року № 39 про повернення допомоги по безробіттю, яку відповідач в добровільному порядку повертати відмовилась.

Посилаючись на те, що відповідач порушила положення частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», а саме щодо обов'язку зареєстрованих безробітних своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення, Полтавський районний центр зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь кошти в розмірі 1 303,44 грн.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року у задоволенні позовних вимог Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що факт недобросовісного набуття ОСОБА_1 грошових коштів, як і наявності рахункової помилки, матеріалами справи не встановлено, а тому відсутні підстави для повернення спірної суми позивачу.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, кошти у розмірі 1 303,44 грн.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що неповідомлення ОСОБА_1 про наявність укладеного між нею та ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» договору про надання послуг фінансового консультанта від 25 травня 2016 року № 034/FC-355/1, який діяв на час її звернення до центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного та протягом перебування на обліку і отримання допомоги по безробіттю, - є порушенням нею вимог частини другої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове держане соціальне страхування на випадок безробіття» та, відповідно до частини третьої статті 36 вказаного Закону, є підставою для стягнення суми незаконно отриманого забезпечення.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу в якій просила скасувати рішення апеляційного суду Полтавської області від 22 серпня 2017 року, залишити в силі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 липня 2017 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 станом на 06 вересня 2016 року ніде не працювала, не отримувала ніяких доходів, а тому наказ Полтавського районного центру зайнятості від 05 вересня 2016 року № НТ 161115 про надання їй статусу безробітної прийнятий на підставі достовірних даних та діючого законодавства, що і було встановлено рішенням районного суду. Крім того апеляційний судом не враховано, що на момент набуття статусу безробітної договір про надання послуг із ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» був припинений, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У листопаді 2018 року Полтавський обласний центр зайнятості звернувся до Верховного Суду із заявою про заміну позивача - Полтавський районний центр зайнятості на правонаступника - Полтавський обласний центр зайнятості.

Ухвалою Верховного суду від 12 грудня 2018 року залучено Полтавський обласний центр зайнятості правонаступником Полтавського районного центру зайнятості у справі за позовом Полтавського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення, виплачених по безробіттю, грошових коштів.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суди установили, що 30 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю.

Згідно з витягом із наказів про прийняття 13 січня 2017 року Полтавським районним центром зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, рішення відносно ОСОБА_1 № 00007, та згідно з наказом від 05 вересня 2016 року № НТ160905 ОСОБА_1 надано статус безробітного з 30 серпня 2016 року та відповідно до наказу від 06 вересня 2016 року № НТ160906, їй призначена допомога по безробіттю з 06 вересня 2016 року по 31 серпня 2017 року. Виплати розпочато з 06 вересня 2016 року (а. с. 10).

Наказом від 19 грудня 2016 року № НТ161219 затверджено повернути кошти у встановленому порядку відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» з 06 вересня 2016 року по 11 грудня 2016 року, сума боргу 1 303,44 грн (а. с.10).

Згідно з інформацією від 22 листопада 2016 року № 1592/11, наданою на запит Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, 25 травня 2016 року між ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір цивільно-правового характеру № 034/FC-355/1, дію якого припинено 01 вересня 2016 року. Таким чином у період з 01 серпня 2016 року по 01 вересня 2016 року відповідач співпрацювала з ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» (а. с. 12-14).

Відповідно до додаткової угоди від 31 серпня 2016 року № 1 до договору про надання послуг від 25 травня 2016 року № 034/FC-355/1, дія вказаного договору про надання послуг припиняється з 01 вересня 2016 року (а. с. 15).

Відповідно до довідки від 29 грудня 2016 року № 4/21/04, ОСОБА_1 співпрацювала з ПрАТ «СК «ЕЙГОН ЛАЙФ Україна» та отримувала заробітну плату: у травні 2016 року - 115,35 грн та у серпні 2016 року - 115,35 грн (а. с. 53).

21 грудня 2016 року Полтавським районним центром зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, виданий наказ № 39 про повернення допомоги по безробіттю (а. с. 16), яку відповідач у добровільному порядку повертати відмовилась.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з'ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 липня 2018 року у справі № 362/2992/17 зроблено висновок: «що хоча відповідач і не повідомила центр зайнятості про укладення нею з ТОВ «Ясенсвіт» цивільно-правової угоди, згідно з якою вона виконувала роботу в період з 28 по 30 листопада 2013 року та отримала дохід в сумі 277,60 грн, це не свідчить про її недобросовісність та наявність підстав для стягнення з неї допомоги по безробіттю в розмірі 25 822,41 грн, яка була їй виплачена за період з 03 грудня 2013 року по 27 листопада 2014 року».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 квітня 2018 року у справі № 367/2095/17 зроблено висновок: «Факт отримання чи неотримання ОСОБА_3 коштів, в якості винагороди не змінює її обов'язку повідомити центр зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення.

Суди попередніх інстанції, вказуючи на те, що відповідач не перебувала у трудових відносинах із МБО «Партнерство «Кожній дитині» та не отримувала винагороду за договором цивільно-правового характеру від 01 лютого 2016 року, на вказані норми закону уваги не звернув та не врахував, що наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду.

Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення за період з 01 лютого по 31 травня 2016 року у сумі 2 158,46 грн».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року у справі № 479/20/17 з посиланням на частини другу, третю статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» зроблено висновок:

«На підставі викладеного та із урахуванням наведених законодавчих положень, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, вірно виходив з того, що на час звернення за допомогою по безробіттю відповідач отримував пенсію на пільгових умовах, про що свідомо не повідомив позивача, а тому підстави для надання йому статусу безробітного та призначення йому матеріальної допомоги були відсутні.»

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 червня 2018 року у справі № 341/1436/16-ц з посиланням на статтю 1215 ЦК України зроблено висновок:

«Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано суду доказів, що з його сторони було допущено рахункову помилку у виплаті ОСОБА_4 допомоги по безробіттю та не доведено факт недобросовісності з боку відповідача.

Виходячи із наведених законодавчих положень, добросовісність безробітного полягає у своєчасному повідомленні Державної служби зайнятості України, в особі відповідного центру, про втрату ним права на отримання допомоги по безробіттю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов центру зайнятості, апеляційний суд вірно виходив з того, що з 11 листопада 2013 року виникли обставини, які вплинули на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітному ОСОБА_4 і про які він повинен був повідомити позивача.

У зв'язку із наведеним, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду стосовно наявності факту недобросовісності з боку відповідача щодо отримання ним спірних коштів за період з 11 по 21 листопада 2013 року, та стягненню з відповідача підлягає та частина виплат, що була ним отримана протягом вказаного періоду.»

Наведені приклади свідчать про застосування судом касаційної інстанції у різних палатах принципово різного підходу до вирішення схожих справ, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей у практиці розгляду подібних спорів Верховним Судом.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним передати справу на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу № 545/163/17 за позовом Полтавського районного центру зайнятості, правонаступником якого є Полтавський обласний центр зайнятості, до ОСОБА_1 про стягнення суми незаконно виплаченого матеріального забезпечення передати на розгляд Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: Н. О. Антоненко
В. І. Журавель
В. М. Коротун
В. П. Курило