П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Куштана Б.П.

за участю секретаря судового засідання: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2018 року, ухваленого суддею Данко В.Й., у справі за позовом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області до лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2, про визнання дій неправомірним, скасування протоколу медичного освідчення,-

встановив:

У листопаді 2017 року ГУНП в Закарпатській області звернулося в суд з даним позовом.

В обґрунтування позову посилається на те, що протоколом медичного освідчення від 04.09.2017 за №965 лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 проведено огляд на стан сп'яніння відносно працівника поліції ОСОБА_3 З протоколу вбачається, що ОСОБА_3 04.09.2017 о 08 год. 40 хв. звернувся до лікаря Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 для проведення огляду на стан сп'яніння. В самому протоколі відсутні будь-які відомості на підставі яких встановлено особу ОСОБА_3 Вказує, що в цей час ОСОБА_3 не міг бути оглянутий лікарем, оскільки знаходився в приміщенні Іршавського ВП ГУНП. Також лікарем невірно дано заключення, оскільки стан «тверезий» не передбачений відповідною Інструкцією.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2018 року в задоволенні даного позову відмовлено.

ГУНП в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на помилковість висновку суду, що права позивача не порушено. Так, на підставі оспорюваного протоколу медичного освідчення Іршавським районним судом закрито провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 130 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Це прямо порушує законні права та інтереси ГУНП в Закарпатській області щодо виконання завдань поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» в сфері забезпечення громадської безпеки та порядку. Також посилається на обґрунтованість пред'явленого позову, оскільки медичний огляд проведено з порушенням чинного законодавства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що 04.09.2017 року лікарем Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 складено протокол медичного освідчення для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп'яніння №965 з якого сліду, що стан гр.ОСОБА_3 на час огляду «тверезий».

В позові ГУНП у Закарпатській області просить визнати незаконними дії лікаря ОСОБА_1 щодо проведення медичного освідчення ОСОБА_3, а складений за його результатом протокол скасувати.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права позивача не порушено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства..

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Також обраний спосіб захисту повинен відповідати критеріям ефективності, тобто повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, оскаржуваний позивачем протокол медичного огляду не встановлює щодо нього жодних обов'язків. Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивачем належним чином не обґрунтовано, які саме його права чи охоронювані законом інтереси порушують дії лікаря щодо проведення медичного освідчення та складений за його результатом протокол.

При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на закриття судом справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, з огляду на таке.

Так, протокол медичного огляду на стан сп'яніння є лише одним із доказів на підставі якого розглядається справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. Такий доказ не має для суду наперед визначеної сили та оцінюється нарівні з іншими доказами в порядку, передбаченому КУпАП. Протокол медичного освідчення є лише одним із способів фіксації певних подій, не має характеру обов'язкового та не створює для позивача жодних обов'язків, а відтак не може оспорюватися ГУНП в Закарпатській області. Також апеляційний суд враховує, що згідно КУпАП позивач не є суб'єктом апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, а відтак оспорення такого протоколу в жодному разі не може забезпечити поновлення порушеного права (за умови доведеності такого порушення). Тобто, обраний позивачем спосіб захисту крім того, є ще й не ефективним за своєю суттю.

Безпідставним є й посилання апелянта на порушення оспорюваним протоколом законних прав та інтересів ГУНП в Закарпатській області щодо виконання завдань поліції, оскільки належним чином не обґрунтовано, в чому конкретно полягає таке порушення. Зокрема, не зазначено, яким чином такий індивідуальний (одиничний) випадок унеможливлює, утруднює чи створює якісь перешкоди щодо виконання позивачем покладених на нього Законом України «Про Національну поліції» завдань поліції в сфері забезпечення громадської безпеки та порядку.

Таким чином, суд вірно встановив, що протокол медичного огляду ОСОБА_3 не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, а відтак останній не може оспорювати в судовому порядку такий протокол та відповідно дії щодо його складання.

З приводу інших доводів апеляційної скарги стосовно обґрунтованості позовних вимог, то такі не мають самостійного правового значення, оскільки встановлення факту відсутності порушеного права позивача є самостійною та безумовною підставою для відмови в задоволенні позову незалежно від його обґрунтованості.

Таким чином, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів, апеляційний суд вважає, що вона, відповідно до ст.375 ЦПК України, підлягає залишенню без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

В ході апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідач у справі - лікар Закарпатського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_1 26 вересня 2018 року помер, тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі.

Виходячи з предмету і підстав заявленого позову, а саме, що позовні вимоги позивачем пред'явлено саме до відповідача - лікаря ОСОБА_1, заявлений позов ґрунтується виключно щодо вчинених дій саме лікарем ОСОБА_1 і правомірності складення саме цим лікарем протоколу медичного освідчення, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч. 1ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 даної статті, якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

З врахуванням наведеного, враховуючи, що судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи сторони у спорі - відповідача ОСОБА_1 настала після ухвалення судом першої інстанцій рішення, спірні правовідносини не допускають правонаступництва, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 377, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07 червня 2018 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: