Справа № 444/1079/17
Провадження № 2/444/58/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Реміцька І. П., Мамедова Г. І., Савчук Г. В.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи: , про визнання протиправними дій ОСОБА_5 сільської ради, про скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради про визнання недійсним та скасування Державного акта на право приватної власності на землю, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, ОСОБА_3 про визнання дій ОСОБА_5 сільської ради щодо прийняття та видачі рішення № 13 від 17.04.1997 року протиправними, скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 13 від 17.04.1997 року, визнання недійсним та скасування Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 000902 від 05.08.1997 року.

В подальшому нею були було подано заяву про збільшення позовних вимог та залучення співвідповідача ОСОБА_6.

Так, в збільшених позовних вимогах ОСОБА_1 просить визнати підстави з яких пропущений строк на звернення із позовною заявою поважними, поновити такий строк та прийняти позовну заяву до розгляду, визнати дії ОСОБА_5 сільської ради народних депутатів щодо прийняття та видачі рішення № 13 17.04.1997 року протиправними, скасувати дане рішення, визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю Серія ЛВ 000902 від 05.08.1997 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 13.06.2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7, зареєстрований за № 355, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1775 га, що знаходиться по вул. Тернів у с. Тернів, Жовківського району Львівської області, кадастровий номер :04:002:0028 (реєстраційний номер 27) за ОСОБА_6.

Дані вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку загальною площею 80,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Тернів, вул. Тернів 21. Крім того, вона є спадкоємцем за заповітом майна матері ОСОБА_8 на підставі свідоцтва на спадщину за заповітом від 20.03.2008 року, яка в свою чергу фактично прийняла спадщину від ОСОБА_9 - чоловіка ОСОБА_8 та її батька, яке складається із земельної ділянки 0,8500 га, що знаходиться на території ОСОБА_5 сільської ради, Жовківського району, Львівськоїобласті.

Зазначає, що земельна ділянка біля будинку, власником якого є вона, межує ізділянкою площею 0,1775 га, та яка, як виявилось, перебуває у власності ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від05.08.1997 року, що виданий в свою чергу на підставі рішення виконкому ОСОБА_5сільської Ради народних депутатів № 13 від 17.04.1997 року.

Стверджує, що всі спроби отримати копію рішення ОСОБА_5 сільської Ради народних депутатів № 13 від 17.04.1997 року та матеріалів на підставі яких було надано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_10 є безрезультатними. Тільки є відповідь, що рішення виконкому ОСОБА_5 сільської Ради народних депутатів № 13 від 17.04.1997року в будь-яких архівах є відсутнє.

Вважає, що відповідач ОСОБА_3 отримала у власність земельну ділянку площею 0,1775 га, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради незаконно, оскільки згідно даних з погосподарських книг на 1991-1995 роки, на 1996-2000 роки домогосподарств ОСОБА_3 та ОСОБА_9, земельна ділянка площею 0,1775 га перебувала у користуванні саме ОСОБА_9, і саме ним та членами його родини дана ділянка оброблялась.Відповідач ОСОБА_3 ніколи не мала жодного відношення до земельної ділянки площею 0,1775 га, яка була передана їй у власність згідно Державного акта на право приватної власності на землю від 05.08.1997 року, ніколи не обробляла, не доглядала її, більше того, не вчиняла вона таких дій і після отримання ділянки у власність.

Позивач звертає увагу суду на те, що знову ж такі, на неодноразові запити надходила відповідь про відсутність безпосередньо технічної документації на підставі якої видавався Державний акта на право приватної власності на землю від 05.08.1997 року, а отже не відомо чи така взагалі існує.Крім того, нею, ні її батьком ніколи не підписувались межі земельної ділянки площею 0,1775 га. Зазначає, що площа земельної ділянки, що передана у власність та яка межує із її земельною ділянкою є значно меншою ніж 0,1775 га та становить близько 0,15 га. Земельна ділянка площею 0,1775 га знаходиться в іншому місці у селі Мокротин, фактично відбулась незаконна підміна земельної ділянки, яка не мала бути передана у власність ОСОБА_3

Також, стверджує, що якщо накласти план земельної ділянки площею 0,1775 га, що наведена у Державному акті на право приватної власності на землю від 05.08.1997 року, на реальні розміри земельної ділянки, то такі абсолютно не відповідають дійсності та межі такої ділянки накладаються та заступають на територію ділянки, що відведена для обслуговування будинку, що перебуває у її власності.

Зазначає, що відповідач не мала і не має жодного відношення до земельної ділянки площею 0,1775 га, що знаходиться на території ОСОБА_5 сільської ради, ніколи не вчиняла дних дій на підтримання даної ділянки у належному стані, тобто ніколи не обробляла. Усі дії по утриманню даної ділянки здійснювала виключно вона, зокрема,оробляча дану ділянку, полола буряни тощо.

Більше того, станом на сьогоднішній день власником спірної ділянки є ОСОБА_6 на підставі договору від 13.06.2014 року, укладеного із ОСОБА_3 Отже, оскільки вона вважає незаконним набуттяземельної ділянки площею 0,1775 га за відповідачем ОСОБА_3 з підстав, наведених у позовній заяві, то і подальше відчуження такої ділянки відбувалось з порушенням чинного законодавства, оскільки лише власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, як це визначено у ч. 1 ст. 317 ЦК України.

Позивач вказує на незаконність (нікчемність) усіх правочинів щодо відчуження земельної ділянки, які були укладені на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування.

Вважає, що орган місцевого самоврядування - ОСОБА_5 сільська рада незаконно розпорядилася земельною ділянкою, що знаходиться на її території, площею 0,1775 га, передавши її у власність відповідачу ОСОБА_3, оскільки відповідач не мала жодних майнових прав на дану ділянку, така ділянка ніколи не перебувала у її користуванні, ОСОБА_3 ніколи не обробляла дану ділянку, не підтримувала її в належному стані, відсутня технічна документація на підставі якої було вирішено передати у власність відповідачу ділянку, а вона та її батько ніколи не погоджували меж даної ділянки, площа ділянки зазначена у плані не відповідає її реальним розмірам.

В сукупності наведені факти, на її думку, призвели до прийняття рішення ОСОБА_5 сільської Ради народних депутатів № 13 від 17.04.1997 року, яке не ґрунтується на чинних нормах законодавства України та на нормах, яке діяло на момент його прийняття, наслідком чого стала неправомірна видача Державного акта про право власностї на землю.

Про факт існування спірних рішень та державного акту вона дізналася випадково, після чого почала вчиняти дії по інформації щодо підстав винесення рішення та державного акту.

Таким чином, вважає, що підстави, з яких пропущений строк на звернення до суду із даним позовом є поважними та не залежали від прямої її волі, а отже просить такі визнати поважними та поновити строк.

Зазначає, що станом на момент подання первісного позову, їй не було відомо, що власником спірної ділянки є саме ОСОБА_6, не було відмомо про існування договору купівлі-продажу від 13.06.2014 року та про наявність запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності саме за ОСОБА_6

А тому просить позов задовольнити.

Позивач та її представник в судових засіданнях збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві, просять такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судових засідання проти задоволення позовних вимог заперечила у звязку із їх безпідставністю, необгрунтованими та надуманими обставинами. Підтримала викладене у письмовому відзиві. Зазначила, що вона завжди з своїми дітьми обробляла спірну земельну ділянку, батьки позивача ніколи не мали претензій щодо ділянки площею 0,1775 га. Батько позивача ніколи не користувався даною земельною ділянкою. Звертає увагу, що позивачем пропущено строк позовної давності, а тому просить відмовити у задоволенні позову у звязку із його безпідставністю та у звязку із пропуском строку звернення до суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі у звязку із їх безпідставністю. Звернули увагу, що стороною позивача жодним чином не доведено обставин, на які вони посилаються, тобто позовні вимоги є безпідставними. Не зрозуміло яким чином порушено право позивача, оскільки нею не доведено жодними доказами право на спірну земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області- Кунта ОСОБА_13 в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог заперечила, підтримала подані на адресу суду письмові заперечення. Зазначала, що земельні ділянки, які знаходяться у власності ОСОБА_3, були у її користуванні та належали до земель комунальної власності, розпорядником яких є сільська рада, а тому вважають, що рішення № 13 ОСОБА_5 сільської ради від 17.04.1997 року є правомірне, його скасування приведе до скасування державних актів на право приватної власності на земельні ділянки інших громадян. А тому просила у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання, яке призначено на 23.08.2018 року представник ОСОБА_5 сільської ради не зявилася, однак, враховуючи на подання ними всіх наявних доказів та беручи до уваги думку учасників, суд вважає за можливе розглянути справи без участі представника ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, від нього на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що позовні вимоги він не визнає. Зазначив, що 13 червня 2014 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець ОСОБА_3 продала йому земельну ділянку площею 0,1775 га за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Тернів, вул. Тернів. Починаючи з 15 червня 2014 року на вказаній земельній ділянці ним були розпочаті будівельні роботи із будівництва житлового будинку та паркану із сусіднім землекористувачем-позивачем ОСОБА_1

Вказує, що позивач свої позовні вимоги не доводить жодними доказами. Крім того, звертає увагу, що позивачем пропущено строк позовної давності. А тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що являється дочкою позивача. Зазначила, що відповідачі ніколи не користувалися земельною ділянкою, яка належала її дідові- Процайло ОСОБА_15. Ствердила, що ніхто межі земельної ділянки не погоджував. Спірну земельну ділянку використовував син відповідача ОСОБА_3 та вона, оскільки скошувала на ній траву, огороджувала. Відмітила, що дізналася про те, що спірна земельна ділянка продана лише в 2014 році.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що він був депутатом ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області. Відповідач ОСОБА_3 користувалася земельною ділянкою. Ствердив, що комісію, в складі якої був і він, ОСОБА_1 повідомила, що ОСОБА_3 показала не ту земельну ділянку, щодо якої є спір, коли робилися погодження меж, її обміри. Йому не відомо чи відрізняються площею земельні ділянки.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_6 та представника третьої особи, враховуючи те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою с. Тернів, вул. Тернів, 21, Жовківського району Львівської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ № 501391 від 20.11.2007 року виданого виконавчим комітетом ОСОБА_5 сільської ради та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16815994 від 27.11.2007 року, який виданий Державним комунальним підприємством Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації.

З копії свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 20.03.2008 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_17, яка померла 01.11.2001 року.

Спадкове майно на які видані наведені свідоцтва складається із земельної ділянки площею 0,8500 га, що знаходиться на території ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, наданої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яка належала ОСОБА_9, який помер 15.01.1997 року, після смерті якого ОСОБА_8 спадщину фактично прийняла, а юридично не оформила, та земельної ділянки, площею 2,4178 га, що знаходиться на території ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_17 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_5 сільською радою Жовківського району Львівської області 01.08.2001 року серії ЛВ № 012717, зареєстрованого в книгу реєстрації державних актів за №33.

З копії листа ОСОБА_5 сільської ради Жовківського району Львівської області № 02-09/417 від 02.12.2016 року вбачається, що в наявних протоколах виконкомів та сесій сільської ради рішення про передачу у власність ОСОБА_9 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства відсутні. Протокол та рішення виконкому №13 від 17.04.1997 року про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_3 відсутні.

Наведене у листі підтверджено представником ОСОБА_5 сільської ради і в судовому засіданні.

Відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні представлено копію державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 000902, з якого вбачається, що їй передано на підставі рішення виконкому ОСОБА_5 сільської ради № 13 від 17.04.1997 року у приватну власність земельну ділянку площею 0,8831 гектарів в межах згідно із планом. З плану зовнішніх меж земельної ділянки вбачається, що така складається із 3 окремих земельних ділянок.

13 червня 2014 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу ОСОБА_7 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до якого продавець ОСОБА_3 продала ОСОБА_6, який є відповідачем по справі, земельну ділянку площею 0,1775 га за адресою: Львівська область, Жовківський район, с. Тернів, вул. Тернів, що підтверджується копією договору (а. с. 53-54).

Копією акту про встановлення та узгодження меж земельної ділянки громадянки ОСОБА_3 від 13.09.2013 року вбачається, що комісією сільської ради при обстеженні встановлено наступне: межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 непорушені, площа спірної земельної ділянки непорушена і відповідає площі згідно державного акта на землю серії ЛВ № 000902 виданого 05.08.1997 року. Комісією було рекомендовано погодити межу земельної ділянки, яка знаходиться між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_3, так як ОСОБА_1 не погоджує межу земельної ділянки безпідставно.

Всі члени комісії, окрім ОСОБА_1, підписали і погодили межі земельної ділянки.

Згідно п. г, е ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України одними із обовязків землекористувачів є: не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів та дотримуватися правил добросусідства.

Власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільовового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (ч. 1, 2 ст. 103 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 106 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно із ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства.

Ст. 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема житловий будинок, іншу споруду.

До встановлення та узгодження фактичних меж земельних ділянок і передачу їх у власність позивачу та відповідачу, земельні ділянки належали ОСОБА_5 сільській раді.

Згідно п. а, б частини 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Земельна ділянка, яка знаходиться у власності ОСОБА_3, частина якої відчужена за договором купівлі-продажу ОСОБА_6, належала до земель комунальної власності, розпорядником якої сільська рада відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України.

Позивачем, її представником не подано жодного доказу про те, що вона чи її спадкодавці були користувачами спірної земельної ділянки, а як наслідок позивачем не виконано обовязку передбаченого ст. 81 ЦПК України, тобто не доведено обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не наведено жодного аргументу про те, чим саме порушені її права оскаржуваним рішенням ОСОБА_5 сільської ради № 13 від 17.04.1997 року, виданим Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ № 000902 від 05.08.1997 року.

Покази свідків, які були допитані в судовому засіданні, жодним чином не спростовують юридичного володіння відповідачем ОСОБА_3 спірною земельною ділянкою.

ОСОБА_5 сільська рада при прийнятті та видачі рішення № 13 від 17.04.1997 року жодним чином не вийшла за межі своєї компетенції враховуючи норми Земельного кодексу України, а тому підстав для визнання дії ОСОБА_5 сільської ради щодо прийняття та видачі рішення № 13 від 17.04.1997 року протиправними немає, як і немає підстав для скасування даного рішення.

Державний акт на право приватної власності на землю Серія ЛВ 000902 від 05.08.1997 року виданий на підставі законного рішення, а тому скасуванню не підлягає.

Так як відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки на території ОСОБА_5 сільської ради, а тому її правом було користуватися та розпоряджатися нею на власний розсуд. Позивачем не наведено жодного належного доказу для визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7, зареєстрованого за № 355, недійсним і як наслідок для скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1775 га, що знаходиться по вул. Тернів у с. Тернів, Жовківського району Львівської області, кадастровий номер :04:002:0028 (реєстраційний номер 27) за ОСОБА_6.

Право власності громадян та юридичних осіб на землю гарантується ст.14 Конституції України.

Відповідно до положень ч.2 ст.14 Конституції України це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стороною позивача не доведено тих обставин, на які вона посилається на підставу свою вимог.

Додатково слід зазначити, що відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у позовних вимогах по суті, тому строк позовної давності не підлягає застосуванню при вирішенні даного спору.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що суду не надано доказів та не має підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 23, ст. 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання дії ОСОБА_5 сільської ради щодо прийняття та видачі рішення № 13 від 17.04.1997 року протиправними-відмовити.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення ОСОБА_5 сільської ради № 13 від 17.04.1997 року- відмовити.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним та скасувати Державного акту на право приватної власності на землю Серія ЛВ 000902 від 05.08.1997 року- відмовити.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.06.2014 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, який посвідчений приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_7, зареєстрований за № 355- відмовити.

У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1775 га, що знаходиться по вул. Тернів у с. Тернів Жовківського району Львівської області, кадастровий номер :04:002:0028 (реєстраційний номер 27) за ОСОБА_6 Володимировичем- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Апеляційного суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Зеліско Р. Й.