Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 644/2138/16-ц

провадження № 61-10299св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Черняк Ю. В.,

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Елавус ЛТД»,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус» на постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2018 року у складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Маміної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Елавус ЛТД») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 липня 2010 року по 21 березня

2014 року він працював у ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на посаді електромонтера по ремонту електричного обладнання.

21 березня 2014 року був звільнений з роботи на підставі статті 36 КЗпПУкраїни, за угодою сторін.

Також посилався на те, що відповідно до наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» було стягнуто на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 528 грн 84 коп.

Зазначений розмір заробітної плати був отриманий ним лише 03 грудня

2015 року, зважаючи на що, відповідно до норм КЗпП України, ТОВ фірма «Елавус ЛТД» зобов'язано виплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за 620 робочих днів

(з 22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року).

Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» суму середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з

22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року у розмірі 49 525 грн 60 коп.; стягнути з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 02 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 35 907 грн 44 коп.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 серпня

2016 року у складі судді Горчакової О. І. позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 22 березня 2014 року по

02 грудня 2015 року у розмірі 49 525 грн 60 коп. та компенсацію за нараховану, але невиплачену заробітну плату за період по 05 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 35 907 грн 44 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що затримка у виплаті заробітної плати допущена з вини ТОВ фірми «Елавус ЛТД», а тому згідно зі

статтею 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Керуючись положеннями Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, суд обчислив середній заробіток шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів у періоді затримки. Районний суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог й у частині стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати у зв'язку з доведенням факту порушення відповідачем терміну проведення остаточного розрахунку із ОСОБА_2

Справа в апеляційному порядку розглядалась неодноразово.

Останньою постановою Апеляційного суду Харківської області від 16 січня

2018 року апеляційну скаргу ТОВ фірми «Елавус ЛТД» задоволено частково. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року змінено. Зменшено розмір, стягнутого з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_2, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 49 525 грн 60 коп. до 33 949 грн та зменшено розмір, стягнутої з

ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_2, компенсації нарахованої, але невиплаченої заробітної плати з урахуванням індексу інфляції з 35 907 грн

44 коп. до 4 709 грн 89 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні, виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати. Разом з тим, суд першої інстанції при нарахуванні загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислив її шляхом множення середньоденної заробітної плати на число календарних, а не робочих днів у періоді затримки, що суперечить змісту Порядку обчислення середньої заробітної плати. Також суд апеляційної інстанції зменшив розмір стягуваної компенсації з огляду на величину приросту індексу споживчих цін за період невиплати сум.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ТОВ фірма «Елавус ЛТД», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що частиною четвертою статті 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»визначено, що у випадку, передбаченому пункту 7 частини першої статті цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними документами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД» припинено у зв'язку із задоволенням всіх кредиторських вимог, у тому числі й позивача. Таким чином, вимоги

ОСОБА_2 до ТОВ фірми «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати є погашеними.

Відзив на касаційну скаргу не подано.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 01 липня 2010 року працював у

ТОВ фірмі «Елавус ЛТД» на посаді електромонтера по ремонту електричного обладнання.

Згідно наказуТОВ фірми «Елавус ЛТД від 21 березня 2014 року № 21 ОСОБА_2 було звільнено з вказаної посади з 21 березня 2014 року на підставі частини першої статті 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 55 т. 1).

Наказом Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 березня

2014 року стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь ОСОБА_2 заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 528 грн 84 коп. (а.с. 6 т. 1).

Заборгованість із заробітної плати була погашена відповідачем у повному обсязі 03 грудня 2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 червня 2015 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД».

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 жовтня 2015 року затверджено кредиторські вимоги до ТОВ фірми «Елавус ЛТД», до яких також входить кредиторська вимога ОСОБА_2 у розмірі 10 528 грн 84 коп., яка фактично виконана у 2015 році.

Згідно із частиною четвертою статті 10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Відповідно до частини дев'ятої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»у процедурі розпорядження майном боржник має право на підставі ухвали господарського суду задовольнити всі вимоги конкурсних кредиторів за умови їх задоволення одночасно та в повному обсязі відповідно до реєстру вимог кредиторів.

На підставі пункту 7 частини першої статті 1 господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо боржник виконав усі зобов'язання перед кредиторами.

Частиною четвертою статті 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 7 частини першої статті цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними документами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року провадження у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД» припинено у зв'язку із задоволенням всіх кредиторських вимог, у тому числі й ОСОБА_2

Вирішуючи спір, суди не врахували, що на момент відкриття провадження у вказаній справі ухвалою господарського суду Харківської області від 15 січня 2016 року у справі про банкрутство ТОВ фірми «Елавус ЛТД», у якій брав участь ОСОБА_2, визначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними документами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, вимоги ОСОБА_2 до ТОВ фірми «Елавус ЛТД» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати є погашеними на підставі частини четвертої статті 83 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому заявлений позов задоволенню не підлягає.

Незастосування судами положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що вирішують спір, є підставою скасування судових рішень у справі за статтею 412 ЦПК України (рішення суду першої інстанції - за статтею 400 ЦПК України із виходом за межі доводів касаційної скарги) із ухваленням нового рішення про відмову у позові ОСОБА_2

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 16 січня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю фірми«Елавус ЛТД», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

Ю. В. Черняк