печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2018 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Матійчук Г.О.,

секретар Кострійчук В.В.,

справа № 757/46318/17-ц

учасники справи:

позивач: Спільне підприємство у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім»

відповідач 1: ОСОБА_1

відповідач 2: ОСОБА_2

вимоги позивача: відшкодування збитків,

представник позивача: Магас Ю.П.,

представник відповідача 1: ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 06.12.2016 р. між СП ПАТ «Софрахім» та ПАТ «Платінум Банк» був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 33933, відповідно до умов якого позивачем було відкрито владний рахунок № 9709 та внесено грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн., встановлено дату повернення вкладу 16.01.2017 р. Однак, рішенням правління Національного банку України 10.01.2017 р. №14-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платінум Банк» до категорії неплатоспроможних», запроваджено тимчасову адміністрацію на 1 місяць з 11.01.2017 до 10.02.2017 р.р., призначено уповноважену особу фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Платінум Банк» Ірклієнку Ю. П. В подальшому було прийнято рішення від 24.02.17 р. № 743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платінум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедура ліквідації розпочата фактично 24.02.2017 та триватиме до 23.02.2019 р.р.

10.03.2017 р. позивачем поштою було направлено заяву про визнання кредитором.

Крім того, відповідно до наданих Національним банком України у відповідь на адвокатський запит відомостях про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 01.01.2017 р. у ПАТ «Платінум Банк» зазначено, що відповідач гр. ОСОБА_2 здійснює вирішальний вплив на управління та діяльність банку та є власником істотної участі у банку незалежно від формального володіння, відповідно до рішення комітету Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 01.04.2016 р. №175 та гр. ОСОБА_1 здійснює значний вплив на управління та діяльність банку, та також є власником істотної участі в банку, незалежно від формального володіння, рішення Правління Національного банку від 11.10.2016 р. №329/БТ.

Також, представник позивача зазначає, що Національним банком України підтверджено, що відповідно до вимог статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, що не було здійснено ними.

Оскільки банк віднесено до категорії неплатоспроможних, представник позивача вбачає підстави для висновку про наявність причинного зв'язку між діями відповідачів, як пов'язаних з банком осіб, які фактично керували його діяльністю, та негативними наслідками, що настали для банку та позивача в наслідок їх діяльності. В зв'язку з вищевикладеним просили позов задовольнити, судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивачка Магас Ю. П. заявлені позовні вимоги просив задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів 1 500 000,00 грн. та судові витрати в сумі 22 500,00 грн.

Представник відповідача №1 ОСОБА_4 позов не визнала, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Позивачем не надано документів, які підтверджують, що ОСОБА_1 набув істотну участь у ПАТ «Платінум Банк», завдав шкоди ПАТ «Платінум Банк» в зв'язку з протиправною поведінкою у настанні неплатоспроможності банку. Крім того, позовні вимоги позивача суперечать вимогам ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів на майно банку під час тимчасової адміністрації та просила відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст.ст.12,13,78,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст.1058,1059 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Пунктом 1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженим постановою Правління НБУ від 03.12.2003 року № 516, встановлено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні рахунки)(п. 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний депозитний рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківським правилам) і звичаям ділового обороту.

Пунктом 10.1 зазначеної Інструкції передбачено порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після предявлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

При укладенні договору банківського вкладу та на підтвердження додержання його письмової форми видається касовий документ, який відповідає вимогам Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція №174).

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції №174 передбачено, що банк ( філія, відділення) зобов'язаний після завершення приймання готівки видати клієнту квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордеру) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Аналогічна Правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, яку суд також приймає до уваги.

Таким чином, аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Як вбачається з матеріалів справи, між СП ПАТ «Софрахім» та ПАТ «Платінум Банк» 06.12.2016 р. був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) №33933, відповідно до умов якого позивачем було відкрито владний рахунок №9709 та внесені грошові коши в сумі 1 500 000,00 грн. та встановлено дату повернення вкладу - 16.01.2017 р.

Рішенням правління Національного банку України 10.01.2017 р. №14-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «Платінум Банк» до категорії неплатоспроможних», запроваджено тимчасову адміністрацію на 1 місяць з 11.01.2017 до 10.02.2017 рр. призначено уповноважену особу фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Платінум Банк» Ірклієнку Ю. П.. В подальшому було прийнято рішення від 24.02.17 р. №743 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Платінум Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедура ліквідації розпочата фактично 24.02.2017 р. до 23.02.2019 р.

Процедура ліквідації банку триває з 24.02.2017 до 23.02.2019 рр. у в зв'язку з чим призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора банку, в тому числі з підписання всіх договорів пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку визначеному законом, крім повноважень в частині організації реалізації активів банку, відповідному професіоналізму з питань врегулювання неплатоспроможності банку відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації а ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ірклієнку Ю. П. строком на два роки.

Позивачем зазначено, що 10.03.2017 р. ним була направлена заява про визнання кредитором та вимога перерахувати належні підприємству грошові кошти на рахунки іншого банку. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що ліквідація банку це процедура припинення банку, як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми вищезазначеного закону є спеціальними та пріоритетними відносно інших законодавчих актів.

Пунктами 1,2 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Крім того вищезазначеним Законом України встановлено, що обмеження зазначені п.1, ч.1 статті 36 Закону не поширюються на зобов'язання банку щодо виплату коштів за банківськими вкладами за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківських рахунків вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантуються фондом.

Таким чином, введення в банку тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення грошових коштів.

Варто зазначити, що посилання позивача на те, що у відомостях про остаточних ключових учасників у структурі власності банку станом на 01.01.2017 р. у ПАТ «Платінум Банк» зазначено, що відповідач гр. ОСОБА_2 здійснює вирішальний вплив на управління та діяльність банку та є власником істотної участі у банку незалежно від формального володіння, відповідно до рішення комітету Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайту) платіжних систем від 01.04.2016 р. №175. гр. ОСОБА_1 здійснює значний вплив на управління та діяльність банку, та також є власником істотної участі в банку, незалежно від формального володіння, рішення Правління Національного банку від 11.10.2016 р. №329/БТ, не знаходить свого підтвердження той факт, що гр. ОСОБА_1 відповідно до роздруківки з ЄДРЮОФОП відноситься до кола засновників ПАТ «Платінум Банк», а тому висунуті вимоги до нього є безпідставними.

Відповідно до ст.ст.76, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює або наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності.

Оскільки позивачем відповідно до вимог ст. ст.77 - 78, 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме з вини відповідачів позивачу не повернена сума банківського вкладу не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не були доведені в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 10, 12, 13, 23,76-82,100, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 625,1058-1061 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Спільного підприємства у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Спільне підприємство у формі приватного акціонерного товариства «Софрахім»: 51402, Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Заводська, б. 44, оф.15,

Відповідач 1: ОСОБА_1: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач 2: ОСОБА_2: АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомий.

Суддя Г.О.Матійчук