Справа № 697/2217/18
Провадження № 2/697/822/2018
Канівський міськрайюонний сууд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 Лопес ОСОБА_3, Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осоіб такими, що втратила право користування житловим приміщення. Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. В даній квартирі крім позивача зареєстрована його дочка ОСОБА_5 ОСОБА_3 та її чоловік Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4. Починаючи з вересня 2009 року відповідачі фактично припинила проживати в даній квартирі. Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, так як вони не проживають в даному приміщенні понад 1 рік, в добровільному порядку відповідачі не знялися з реєстраційного обліку.
Просить суд визнати ОСОБА_5 ОСОБА_3 та її чоловіка Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4, такими, що втратила право користування житловим приміщенням, квартирою № 44 по вул. Героїв Дніпра ,31 в м. Канів Черкаської області.
В судове засідання позивач не зявився, надіслала заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Належно повідомлені через оголошення на сайті судової влади відповідачі ОСОБА_5 ОСОБА_3, Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував позивач.
Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 06.07.1996 року посвідченого Канівською міською нотаріальною конторою за реєстром № 1-1146 квартира АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 (а.с.9,22).
Згідно акту фактичного проживання осіб вбачається, що ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Лопес ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, за в адресою АДРЕСА_4 з вересня 2009 і по даний час не проживають(а.с.11).
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_8 ОСОБА_3 та Лопес ОСОБА_7 не проживають в квартирі понад рік, не надалали доказів поважності причин не проживання, вони можуть бути визнані такими, що втратила право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст. 156 ЖК України, ст..405 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 ОСОБА_3, Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою № 44 по ОСОБА_9,31 в м. Каневі, Черкаської області.
Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_5 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та Лопес ОСОБА_3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_5, як таких, що втратили право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий підпис ОСОБА_10
з оригіналом згідно: оригінал зберігається в матеріалах справи № 697/ 2217/18
Головуючий Г . С . ОСОБА_10