КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №382/795/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/3369/2018
У Х В А Л А

19 грудня 2018 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Мельника Я.С., Сушко Л.П., розглянувши матеріали цивільної справи у місті Києві за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

23 травня 2018 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із названим позовом, де просило стягнути із ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитом, яка, станом на 09 травня 2018 року, складає 103 140,56 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4 100 грн., заборгованість по процентам - 90 155,97 грн., заборгованість за пеню та комісією - 3 496,94 грн., штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. ( фіксована ставка ), 4 887,65 грн. ( процентна складова ).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 квітня 2011 року між сторонами у справі був укладений договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 100 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Окрім цього, вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач на час укладення кредитної угоди дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку.

Однак, відповідач не виконує належним чином умов укладеного правочину, що спричинило виникнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відмовлено з посиланням на необґрунтованість заявлених позовних вимог, зокрема, про те, що умови надання кредиту фізичним особам не можна вважати складовою частиною укладеного сторонами кредитного договору, якщо такі умови не містять підпису позичальника.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Яготинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що позичальник у анкеті-заяві висловив згоду про укладення договору та зазначив, що вона ознайомлена та згодна з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, а також надала згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ухвалі колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року ( справа №754/13763/15-ц ) зазначено, що колегія суддів вважає, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, зокрема й умова про збільшення строку позовної давності, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, зокрема і щодо збільшеного строку позовної давності, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Тобто, при розгляді справ з аналогічними фактичними обставинами банки, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинні надавати судам підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Враховуючи, що наведений вище правовий висновок колегії суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду суперечить правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14, колегія суддів Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, а також вважає, що є необхідність у формуванні єдиної правозастосовної практики розгляду судами аналогічних спорів.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року призначено справу № 754/13763/15-ц до розгляду у порядку письмового провадження на 19 грудня 2018 року.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах ( у іншій справі ) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 263 ЦПК України про необхідність застосування єдиної правозастосовної практики, апеляційний суд вважає за необхідне зупинити апеляційне провадження у даній справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №754/13763/15-ц.

Керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 261, 263, 365, 366 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Зупинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором до закінчення перегляду в касаційному порядку справи №754/13763/15-ц.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Я.С. Мельник

Л.П. Сушко