Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Василівська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду з повозом до АТ КБ «Приватбанк», третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт з рухомого і нерухомого майна ОСОБА_1, накладений постановою ВДВС Василівського РУЮ в Запорізькій області б/н від 04.08.2009 року, реєстраційний номер обтяження 8999715, постановами про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження б/н від 14.06.2010 року, реєстраційний номер обтяження 9931958, та постановою про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 17.06.2011 року, реєстраційний номер обтяження 11296828. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2010 року по справі №2-5682/10 задоволено заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову та накладено арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно,яке належить ОСОБА_1 згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 01.08.2018 року ОСОБА_1 станом на 01.08.2018 року не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, сформованої 29.09.2018 року, на належне позивачу нерухоме майно накладено арешт постановою про відкриття виконавчого провадження б/н від 04.08.2009 року головного державного виконавця ВДСВ Василівського РУЮ Пеліх М.О., постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 14.06.2010 року головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Лукянчук О.В., постановою про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 17.06.2011 року головного державного виконавця ВДСВ Василівського РУЮ Пеліх М.О. На звернення до Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про зняття арешту, позивач отримала відповідь про неможливість зняття арешту у зв'язку зі знищенням виконавчих проваджень за спливом строків зберігання. Враховуючи відсутність виконавчих проваджень є підстави для зняття арешту за рішенням суду.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, надав відзив на позов, у якому зазначив, що у позивача відсутня заборгованість перед банком, тому АТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти задоволення позову і просить розглянути цивільну справу за відсутності представника банку.

Представник третьої особи Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі третьої особи на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки №98851336 від 29.09.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, зареєстровані наступні обтяження в Єдиному реєстрі заборон відлучення об'єктів нерухомого майна:

- реєстраційний номер обтяження 8999715, зареєстрований 27.08.2009 року, арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 04.09.2008 р. головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Пеліх М.О.;

- реєстраційний номер обтяження 9931958, зареєстрований 14.06.2010 року, арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 14.06.2010 р. головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Лукянчук О.В.;

- реєстраційний номер обтяження 11296828, зареєстрований 17.06.1011 року, арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 17.06.2011 р. головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Пеліх М.О.

Листом Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області на заяву позивача про зняття арешту №20654 від 02.11.2017 року, повідомлено, що відповідно відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень відсутні незавершені виконавчі провадження, за якими боржником є ОСОБА_1; відповідно до книг реєстрації вхідної кореспонденції за період з 01.01.2014 по 05.01.2017 року та відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень з 05.01.2017 року по 02.11.2017 року по Василівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_1 на адресу відділу не надходив. Надати інформацію відносно арештів, накладених на майно ОСОБА_1 не є можливим, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року Міністерства юстиції України, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони на підставі п. 9.10. підлягають знищенню.

Згідно відзиву на позов АТ КБ «Приватбанк» від 27.08.2018 року, відповідач підтвердив, що у позивача ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед банком, а тому банк не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних

осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України» , яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним

інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Судом встановлено, що у позивача ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед стягувачем АТ КБ «Приватбанк», будь-які інші виконавчі документи на виконанні державної виконавчої служби не перебувають, однак арешт на майно позивача, накладений під час здійснення виконавчого провадження, не знятий, що перешкоджає позивачеві здійснювати всі повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття арешту з належного заявнику майна в судовому порядку, згідно ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень», в свою чергу, матеріали справи не містять відмови державного реєстратора у вилученні з Єдиного реєстру заборон відомостей про обтяження спірного нерухомого майна та відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно

та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили, є документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав. Після набрання рішенням суду законної сили заінтересовані особи не позбавлені можливості у встановленому законом порядку звернутися до відповідного органу державної реєстрації прав для державної реєстрації припинення обтяження арештом нерухомого майна.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа - Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, Василівська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 04.09.2008 р. головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Пеліх М.О., зареєстрований 27.08.2009 року в Єдиному реєстрі заборон відлучення об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 8999715.

Зняти арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 14.06.2010 р. головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Лукянчук О.В., зареєстрований 14.06.2010 року в Єдиному реєстрі заборон відлучення об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 9931958.

Зняти арешт нерухомого майна, накладений згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 17.06.2011 р. головного державного виконавця ВДВС Василівського РУЮ Пеліх М.О., зареєстрований 17.06.1011 року в Єдиному реєстрі заборон відлучення об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 11296828.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова