АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня2018 року м. Київ

Справа №757/23824/14-ц

Апеляційний суд м. Києва в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Білич І.М., Саліхова В.В.

секретар Луговий Р.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» на рішення Печерського районного суду м. Києва постановленого під головуванням судді Батрин О.В. 13 березня 2018 року о 18:09 год. у м. Києві, дата складення повного тексту не зазначена, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4,

№ апеляційного провадження:№ 22-ц/796/6768/2018
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
В С Т А Н О В И В

У серпні 2014 року позивач ПАТ «Банк Національний кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 27.08.2013 отримав квартиру АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 Відповідач на виконання рішення суду звільнила квартиру 26.05.2014. Проте, 12.06.2014 представниками позивача проведено детальний огляд квартири та виявлено значні пошкодження стін, підлоги, стелі, сантехніка повністю демонтована, вікна та двері пошкоджено таким чином, що останні не придатні для використання за призначенням, знищено всю електропроводку. Вартість відновлення стану квартири до придатного для використання за призначенням згідно з кошторисом ТОВ «Еліт Холдінг ЛТД» складає 156675 грн. 60 коп., яку позивач і просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2018 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення шкоди - відмовлено.

Не погодилось із зазначеним судовим рішенням позивач, його представником подано апеляційну скаргу, в якій вказується на незаконність, необґрунтованість рішення у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи. Позивач зазначає, що судом першої інстанції лише на підставі внутрішнього переконання зроблено висновок на користь відповідача про відсутність пошкоджень у квартирі під час передачі ключів ОСОБА_3 ОСОБА_6, оскільки у п. 6 Акту відмічено, що ОСОБА_3 відмовилась описувати пошкодження у квартирі. ОСОБА_3 заперечувала про відображення у Акті пункту 6 при його складанні, але другого примірника Акту, у якому мав би бути відсутній пункт 6 ОСОБА_3 суду не надала, чим так і не довела свої заперечення. Зазначає, що позивачем під час розгляду справи надано усі необхідні докази, які не спростовані стороною відповідача, їх неналежність чи недопустимість не встановлена судом. Проте, судом ухвалено оскаржуване рішення всупереч поданих позивачем доказів, яке базується лише на внутрішніх переконаннях суду. На підставі викладеного, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В порядку п. 8 ч. 1 Розділу VIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017), до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

А отже Апеляційний суд м. Києва є компетентним судом щодо розгляду даної справи.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Мірошник С.Б. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, тому його неявка не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні були розглянуті клопотання представника позивача про виклик свідків, у задоволенні яких відмовлено з огляду на порушення встановленого положеннями ст.ст. 83, 367 ЦПК України порядку їх подання, а саме про них не було заявлено на стадії розгляду справи судом першої інстанції, і поважні причини не вчинення таких дій відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом апеляційної інстанції встановлені та підтверджуються матеріалами справи наступні обставини.

Згідно з свідоцтвом від 27.08.2013, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В., позивач, на підставі акта про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві 19.07.2013, став власником двокімнатної квартири НОМЕР_1, загальною площею 51,4 кв.м., що розташована в будинку АДРЕСА_1, що раніше належала ОСОБА_3 (а.с. 5-7).

На підставі Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26.05.2014 було усунуто перешкоди ПАТ «Банк Національний Кредит» у користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_3 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 11).

З Акту перевірки іпотечного майна від 24.07.2013 вбачається, що спірна квартира використовувалась за призначенням, її стан оцінений як добрий (т.1 а.с.12-13).

Відповідно до акту прийому-передачі квартири від 12.06.2014 представник позивача ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_3 склали цей акт про те, що останньою були передані ключі від квартири АДРЕСА_1, а також від поштової скрині та під'їзду. В акті засвідчено про відсутність речей ОСОБА_3 у спірній квартирі, здійснення нею оплати комунальних послуг до грудня 2013 року та визначений обов'язок щодо зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Також в акті зафіксовані показники всіх лічильників та вказано на наявність їх опломбування. А у п. 6 вказано про відмову ОСОБА_3 від опису пошкоджень (т.1 а.с.18).

У той же день 12.06.2014 представником позивача ОСОБА_6, гр. ОСОБА_9, гр. ОСОБА_4 був складений акт, в якому зафіксовано пошкодження квартири АДРЕСА_1. Зокрема, виявлено значні пошкодження стін, підлоги, стелі, сантехніка повністю демонтована, вікна та двері пошкоджено таким чином, що останні не придатні для використання за призначенням, знищено всю електропроводку (т. 1 а.с.19).

В подальшому, 20.06.2014 представником банку Бондаренко Н.О., за участі інженера КП «Печерська Брама», інженера ТОВ «ЕлітХолдінг ЛТД», понятих ОСОБА_11, ОСОБА_12, складено акт, де детально описано пошкодження квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.20-21). А ТОВ «Еліт Холдінг ЛТД» складено кошторис відновлення квартири, тобто визначена вартість робіт відновлення жилого стану квартири, яка склала 156675,60 грн (т. 1 а.с.28-54).

З Постанови Печерського РУГУ МВС України в м. Києві від 26.11.2014 вбачається, що ними здійснюється досудове розслідування заяви голови Правління ПАТ «Банк Національний Кредит» щодо пошкодження квартири за адресою: АДРЕСА_1, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0004462 від 22.08.2014 (т.1 а.с.151-154).

Згідно з Висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 19.09.2015, складеного за результатами проведення судово-будівельно-технічної експертизи в ході розгляду кримінальної справи, розмір матеріальної шкоди, встановленої на момент проведення обстеження становить 108582 (сто вісім тисяч п'ятсот вісімдесят дві) гривні, а вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідно для усунення пошкоджень встановлених актами від 12.06.2014, 20.06.2014 та протоколом огляду місця події від 16.09.2014 становить 107801 (сто сім тисяч вісімсот одна) гривня (т.1 а.с.183-190).

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 17.01.2017 власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_4, право власності за яким було зареєстровано 02.04.2015 на підставі договору купівлі-продажу (т.1 а.с.155-156,220).

Так, 02.04.2015 між Публічним акціонерним товариством «Банк Національний Кредит» та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, за умовами якого право власності на спірну квартиру перейшло від позивача до ОСОБА_4

За домовленістю сторін продаж квартири вчинено за ціною 845000 (вісімсот сорок п'ять тисяч) гривень, при цьому зазначено, що балансова вартість становить 671107 (шістсот сімдесят одна тисяча сто сім) гривень (п.п.3-5 договору).

У п. 10 договору вказано, що технічна характеристика квартири відповідає відомостям, наявним у правовстановлювальному документі та технічній документації. Покупець засвідчив, щодо укладення договору квартира ним візуально оглянута, її технічні характеритики відповідають тим, які зазначені у технічній документації. Недоліків чи дефектів, які значно знижують чи перешкоджають можливості використання за цільовим призначенням не було, претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваної квартири покупець немає (т.1 а.с.233-244).

В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

В порядку ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що беззаперечних доказів вини відповідача у завданні шкоди позивачу внаслідок пошкодження квартири суду не надано. Акт про пошкодження, судом поставлений під сумнів, оскільки він складений лише працівниками позивача, один з яких, ОСОБА_4 в подальшому став її власником без участі сторонніх осіб, а також відповідача. До того ж квартира на час її придбання ОСОБА_4 відповідала даним, які зазначені в технічному стані, недоліків чи дефектів, які значно знижують чи перешкоджають можливості використання за цільовим призначенням не було, претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваної квартири покупець не висловив, про що зазначено в умовах договору купівлі-продажу.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення до суду позивач був власником квартири, проте в ході розгляду справи квартира була ним відчужена, і дані які б свідчили про зниження її вартості у зв'язку з зазначеними пошкодженнями матеріали справи не містять. Навпаки квартира продана позивачем за ціною вищою ніж визначена її балансова вартість. А отже не можна стверджувати про наявність матеріальної шкоди заподіяної майну позивача.

Наступною умовою, за наявності якої виникає деліктне зобов'язання, є протиправність дій заподіювача шкоди. Проте, як вірно вказав суд першої інстанції, беззаперечних доказів вини відповідача у завданні шкоди позивачу внаслідок пошкодження квартири представлено не було. Так, при складенні акту за участю відповідача були описані показання всіх лічильників, що знаходяться в квартирі, проте про стан квартири в ньому не зазначено, що є нелогічним, так як описані пошкодження свідчать про непридатний для проживання стан квартири. Це має суттєве значення при здійсненні передачі житлового приміщення новому власнику, і не могло бути залишено поза увагою сторін при складенні акту прийому-передачі. Саме лише зазначення у п.6 про відмову ОСОБА_3 від опису пошкоджень, не свідчить про наявність всіх тих пошкоджень, які зазначені у інших актах.

Наступний акт, складений без участі відповідача, через певний проміжок часу, хоч і в той же день, після здійснення передачі квартири, за участю лише співробітників банку, один з яких в подальшому став власником спірної квартири. При цьому в акті міститься лише перелік пошкоджень, час їх виникнення та особа, яка їх вчинила не зазначена.

А отже твердження позивача, про те що пошкодження квартири було вчинено саме діями відповідача не можна визнати обґрунтованим. До того ж, на час розгляду даної справи, відсутні дані про встановлення в рамках розгляду кримінальної справи особи, яка вчинила вказане правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності.

За відсутності доведення наявності протиправності і винності дій відповідача, не вбачається наявним і причинний зв'язок між поведінкою відповідача і наявною шкодою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції базується лише на підставі внутрішнього переконання колегія суддів вважає безпідставними, судом надана оцінка доводам та доказам позивача. Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати пов'язані з розглядом справи апеляційним судом компенсації не підлягають.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Національний Кредит» - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді:

Повний текст постанови складений 12.09.2018