Справа №: 671/36/17

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю секретаря судового засідання

ОСОБА_1,

представника позивача

ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності на ? частину будинковолодіння та визнання права власності на будинковолодіння з виплатою компенсації вартості частки будинковолодіння,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про реальний поділ майна колгоспного двору, в якому просив розділити будинок з надвірними прибудовами по вул. Кирпиченка, 29 в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області, виділивши позивачу та відповідачу кожному по ? частині житлового будинку та надвірних прибудов.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 15 січня 1969 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 та разом з ними проживали донька дружини позивача- Наталія та відповідач ОСОБА_3

Як вказав позивач, в 1971 році він спільно з дружиною придбав у ОСОБА_7 житловий будинок і на місці нього розпочали будівництво, яке завершили у 1989 році, а у 2009 році завершили будівництво допоміжних приміщень. Господарство відносилось до колгоспного двору. Донька дружини, одружившись, вибула з господарства, але пізніше доглядала хвору матір та проживала разом з ними.

Позивач зазначив, що відповідач народився в 1969 році, в період будівництва був неповнолітнім, участі у будівництві не приймав, а в травні 1989 року призваний в армію, був звільнений в запас в 1989 році, у вересні 1989 року вибув з господарства і повернувся у нього в 1996 році. Прописався і жодного дня в будинку не проживав, участі у будівництві не приймав.

Як вказано у позові, 31 травня 2014 року померла дружина позивача- Атаманюк ОСОБА_8 Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2015 року спадкоємцями майна померлої визнано позивача та відповідача та, з урахуванням їх часток в колгоспному дворі, судом визнано за ними право власності на ? частину житлового будинку кожному, що становить 104060 грн. : 2 = 52030 грн.

ОСОБА_5 у своєму позові зазначив, що відповідач в будинку не проживає з 1989 року, забезпечений житлом в м. Волочиську. Зі слів позивача, в червні 2016 року відповідач самовільно зрізав замки в будинку, викинув речі позивача на вулицю і позбавив позивача права на житло, тому ОСОБА_5 вимушений проживати у своїх знайомих, оскільки до спірного будинку проживати його не пускають відповідач та його сімя, які обзивають його нецензурними словами та погрожують вбивством. З приводу незаконних дій відповідача позивач звертався в органи поліції.

Враховуючи наведені обставини, які, на думку позивача, свідчать про неможливість спільного проживання сторін в будинку, він- позивач згідний на розподіл вказаного будинку по ? частині кожному, у звязку з чим просив призначити у справі будівельно-технічну експертизу для визначення варіантів розподілу будинковолодіння.

Ухвалою Волочиського районного суду від 12 квітня 2017 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої до суду надійшов висновок експерта № 2449/2450/17-26 від 06 лютого 2018 року, згідно з яким технічна можливість розділу будинковолодіння № 29 по вул. Кирпиченка в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області з прибудовою та з надвірними прибудовами між співвласниками на ? і ? частки вбачається можливою. Як зазначено у висновку експерта, розподіл можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників по загальній площі, що виділяється кожному з них після розподілу, запропоновано два можливих варіанти такого розподілу.

Також, згідно із висновком, розділити будинковолодіння № 29 з належними до нього надвірними спорудами в натурі по вул. Кирпиченка в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області без прибудованої прибудови до житлового будинку та сараю «В» на ? і ? частки з порушенням вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» неможливо. Розподіл можливо виконати в грошовій компенсації. Вартість ? частки будинковолодіння без прибудови «а» та сараю «В» становить 34810 грн.

Посилаючись на неможливість технічного розподілу будиноволодіння, позивач змінив позовні вимоги, про що подав відповідну заяву (яка була прийнята судом), згідно з якою просив припинити право власності відповідача ОСОБА_3 на ? частину у спільному майні, будинковолодінні (без прибудови), яке знаходиться в с. Вочківці Волочиського району Хмельницької області по вул. Кирпиченка, 29, визнавши за ним- позивачем право власності на все будинковолодіння за вказаною адресою, з виплатою позивачем відповідачу компенсації вартості його частки, яка становить 34810 грн.

Обґрунтовуючи заяву про зміну позовних вимог, ОСОБА_5 посилається на те, що відповідач забезпечений іншим житлом у м. Волочиську, його частка в спірному будинку є незначною. Як вказує позивач, припинення права власності на частку будинковолодіння відповідача не завдасть шкоди інтересам позивача, оскільки будинковолодіння розраховане на проживання в ньому однієї сімї і було власністю колгоспного двору, проживання в цьому будинку відповідача, на думку позивача, є неможливим, так як між сторонами протягом тривалого часу існують неприязні, ворожі відносини. Зазначив, що готовий сплатити відповідачу вартість ? частки будинковолодіння, припинивши право власності відповідача на неї.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заяву ОСОБА_5 про зміну позовних вимог з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Зазначив, що відповідач у будинку не проживає, забезпечений іншим житлом та його частка є незначною, тому вважає позов обґрунтованим.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в суді проти позову заперечили, вважають його безпідставним та необґрунтованим. Представник відповідача зауважив, що позивач не звертався щодо усунення перешкод у користуванні будинком, зазначив, що його довіритель є власником ? частини спірного майна і ніхто не може бути примусово позбавлений права власності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 355, 356 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Статтею 365 ЦК України передбачені умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Так, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є співвласниками будинку за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, с. Вочківці, вул. Кирпиченка, 29, та кожному з них належить по ? частині зазначеного нерухомого майна, що підтверджується даними: рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 червня 2015 року (яке набрало законної сили 07 вересня 2015 року); свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 грудня 1989 року; технічного паспорту на спірний житловий будинок; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 47754655 від 17 листопада 2015 року тощо, та визнається сторонами у справі.

Як було описано вище, у справі було призначено та проведено судово-будівельну експертизу, згідно з висновком якої № 2449/2450/17-26 від 06 лютого 2018 року було запропоновано варіанти розподілу будиноволодіння.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про розподіл будинку згідно з варіантом № 2 проведеної експертизи, однак вказане клопотання судом не вирішується, оскільки позивачем було змінено позовні вимоги, та у відповідності до змінених позовних вимог він- позивач не просить суд здійснити розподіл будинку, тому суд вирішує позов в межах заявлених вимог про припинення права власності та визнання права власності з виплатою компесації, та варіант розподілу в натурі будинковолодіння судом не встановлюється через відсутність такої вимоги з боку позивача.

Суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з такого.

Частка відповідача ОСОБА_3 у спільному майні не є незначною, оскільки становить половину цього майна (п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України).

Відповідач заперечив проти припинення його права власності на ? частину спірного майна зі сплатою компенсації позивачем.

Щодо п. 2 ч. 1 ст. 365 ЦК України відносно неподільності речі варіанти поділу майна запропоновані у виснову експертизи.

Умовою, передбаченою п. 3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, є те, що спільне володіння і користування майном є неможливим. Встановлено, що між сторонами тривалий час існують неприязні відносини, що визнається сторонами та підтверджується даними наявних в матеріалах справи письмових звернень позивача в органи поліції та висновків працівників поліції за результатами перевірки цих звернень. Однак, докази звернення позивача до суду з приводу усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності ? частиною будинковолодіння відсутні.

Також позивачем не доведено, що таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника- Атаманюка М.Б. та членам його сімї (п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України), адже акт обстеження кімнати № 57 в гуртожитку по вул. Незалежності, 5 від 08 травня 2015 року про те, що ОСОБА_3 проживає за вказаною адресою без реєстрації, та довідка ВКП ЖЕК № 2336 від 08 червня 2015 року аналогічного змісту не свідчать про те, що відповідач проживає за цією адресою на даний час та забезпечений іншим житлом, крім ? частини будинку за адресою: Хмельницька область, Волочиський район, с. Вочківці, вул. Кирпиченка, 29 (де зареєстроване його місце проживання). Посилання ж позивача на те, що припинення права власності не завдасть шкоди саме йому- позивачу, не є достатнім, оскільки доведенню підлягає той факт, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, право власності якого припиняється.

Крім цього, частиною другою ст. 365 ЦК України передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Така вартість позивачем на депозитний рахунок суду внесена не була, тоді як зазначена норма носить імперативний характер.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено існування умов, передбачених ст. 365 ЦК України, за яких може бути примусово припинене право особи (ОСОБА_3Б.) на частку у спільному майні, тому в позові слід відмовити, що не перешкоджає позивачу обрати інший спосіб захисту його права власності на ? частину спірного будинковолодіння.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 2, 15, 16, 355, 356, 364, 365 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності на ? частину будинковолодіння та визнання права власності на будинковолодіння з виплатою компенсації вартості частки будинковолодіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Волочиський районний суд Хмельницької області шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:ОСОБА_5 (31215, Хмельницька область, Волочиський район, с. Вочківці, вул. Кирпиченка, 29; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1)
Відповідач:ОСОБА_3 (31200, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2)

Повне судове рішення складено 30 серпня 2018 року.

Суддя О.М. Бабій