Постанова

Іменем України

05 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 369/6126/16-ц

провадження № 61-18416св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

представник відповідача - ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2016 року в складі судді Суханової Є. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2016 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів.

У зв'язку з тим, що розмір коштів є суттєвим - 5 662 288,33 грн, ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статей 151-154 ЦПК України 2004 року подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року в складі судді Ковальчук Л. М. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

У вересні 2016 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинскього районного суду Київської області від 20 липня 2016 року визнано неподаною та повернено заявникові.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ОСОБА_5 не виконав вимоги ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2016 року про сплату судового збору у розмірі 275,60 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції кореспонденцію на ім'я ОСОБА_5 направляв за адресою: АДРЕСА_1, в той час як він проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що 06 липня 2016 року ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів. Цього ж дня ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 в порядку статей 151-154 ЦПК України 2004 року подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

У вересні 2016 року ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору у розмірі 275,60 грн.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2016 року надіслано ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1.

Разом із тим ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2. Саме ця адреса зазначена у позовній заяві та у довідці адресно-довідкового підрозділу органу ДМС України в Київській області.

За таких обставин не можна вважати ОСОБА_5 належним чином повідомленим про залишення апеляційної скарги без руху в розумінні частини п'ятої статті 74 ЦПК України 2004 року.

18 листопада 2016 року Апеляційний суд Київської області повторно надіслав копію ухвали Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинскього районного суду Київської області від 20 липня 2016 року визнано неподаною та повернено заявникові у зв'язку з невиконанням вимог, викладених в ухвалі Апеляційного суду Київської області від 23 вересня 2016 року про сплату судового збору у розмірі 275,60 грн.

Крім порушення судом апеляційної інстанції частини п'ятої статті 74 ЦПК України 2004 року, суд помилково залишив без руху апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 липня 2016 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, в той час, як ОСОБА_5 подавав апеляційну скаргу на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року про відкриття провадження у справі у зв'язку з порушенням судом першої інстанції правил підсудності.

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 грудня 2016 року скасувати, справу передати до Апеляційного суду Київської області для продовження розгляду із стадії прийняття апеляційної скарги ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2016 року про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв

В.В. Пророк

С.П. Штелик