Дата документу 18.12.2018 Справа № 336/617/18
ЗапорізькИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 336/617/17Головуючий у 1-й інстанції Зарютін П.В.
Пр. № 22-ц/807/393/18Суддя-доповідач Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.

суддів: Крилової О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору б/н від 31 липня 2013 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_4 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 04 січня 2018 року має заборгованість - 19901,40 грн., яка складається з наступного: 1086,36 грн. - заборгованість за кредитом; 297,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 17093,34 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 923,88 грн. - штраф (процентна складова).

На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 31 липня 2013 року у розмірі 19901,40 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на викладення всіх істотних умов договору в заяві позичальника, Тарифах і Умовах та правилах надання банківських послуг, часткове погашення відповідачем заборгованості, що свідчить про існування між сторонами кредитних правовідносин, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, вирішити питання про судові витрати.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що її не було ознайомлено з Умовами та правилами надання банківських послуг, позивачем не надано належних доказів отримання нею кредиту та існування її боргу перед банком, позивачем пропущено строк позовної давності, розмір штрафних санкцій є надмірно високим.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і

обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів

апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до

висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права .

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у зв'язку з недоведеністю позовних вимог,а саме не надання оригіналу анкети-заяви та виписки по рахунку відповідача.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Відмовляючи в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 укладення, чи не укладення кредитного договору не оспорювала, а з розрахунку кредитної заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що позивальник частково сплачувала заборгованість, користувалась кредитними коштами, тобто погоджувалася з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 року по справі № 61-3320 св 18.

Відповідно до ст. ст. 76-78 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В матеріалах справи міститься підписана ОСОБА_4 Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 12).

Судова колегія вбачає, що відповідач, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг приєдналась до договору приєднання та погодилась з його умовами.

Окрім цього, у відзиві на позовну заяву ОСОБА_4 не заперечувала факт отримання у позивача банківської картки (а.с. 58).

Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк», яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_4 згідно кредитного договору б/н від 31.07.2013 року отримала картку № НОМЕР_1, яка має термін дії до останнього дня 07.20.15 року (а.с. 106).

Окрім того, наявність кредитних правовідносин між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приватбанк» підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про рух коштів по картрахунку № НОМЕР_1 за період з 01.07.2013р. до 05.04.2018р. з якого вбачається, що ОСОБА_4 користувалась кредитною карткою шляхом зняття готівки з кредитної карти та поповнення власними коштами кредитної картки (а.с. 102-104).

Відповідно до п.п.1.10., 4.1-4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року ( далі за текстом Положення» операційна діяльність банку- це сукупність технологічних процесів, пов'язаних з документуванням інформації за операціями банку, проведення їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками.

Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення.

Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити6 номер особового рахунку; дату здійснення останньої ( попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента4 номер рахунку кореспондента4 номер документа4 суму операції( відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку4 суму вихідного залишку.

Згідно з п.п. 5.6, 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України.

Також, факт отримання 31.07.2013 року кредиту відповідачем підтверджується витягом з єдиної клієнтської бази АТ КБ «Приватбанк», де міститься фото ОСОБА_4 зафіксованого за допомогою WEB- камери, що свідчить про отримання відповідачем кредитної картки, по якій на сьогоднішній день і обліковується заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» (а.с.104).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позивачем на підтвердження факту укладення кредитного договору наданий такий належний та допустимий доказ укладення відповідачем з Банком кредитного договору як анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку .

В заяві-анкеті ОСОБА_4 особисто підписала наступне: «Я згоден з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між мною та Банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом роздрукування з сайту…Умови та Правила надання банківських послуг розташовані на офіційному сайті Банку…Я зобов'язуюсь виконувати вимоги Умов та Правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися зі змінами на сайті ПриватБанку…»

Отже, при укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам'ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010р., Тарифах, до яких приєдналась відповідач.

Згідно з п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та, про здійснені операції по картрахункам.

Згідно п.1.1.4. Умов та Правил надання банківських послуг клієнт Банку завірив у тому, що договір укладений належним чином.

Клієнт зобов'язався за умовами Тарифів щомісячно в строк до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати платежі на погашення заборгованості за кредитним лімітом, а розмір мінімального щомісячного платежу складає 7% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 50 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Банком надані розрахунки заборгованості за договором №б/н від 31.07.2013 року, укладений між ПриватБанком та ОСОБА_4, яким належним чином підтверджено, що остання користувалась кредитним коштами, отримуючи гроші з кредитної картки (а.с.9-11).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно положень ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 була ознайомлена та згодна з умовами надання кредиту, про що свідчить її власноручний підпис в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31 липня 2013 року (а.с. 5).

Проте, в порушення умов кредитного договору взяті на себе зобов'язання відповідач не виконувала, передбачені умовами договору платежі вносила частково, в зв'язку з чим, станом на 04.01.2018 року утворилась заборгованість - 19901,40 грн.

З урахуванням наведеного, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки крім непогодження відповідача, надані Банком розрахунки належним чином відповідачем не оспорені.

При цьому, як вбачається з розрахунку, 1086,36 грн. це заборгованість по тілу кредиту; 297,82 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; 17093,34 грн. - нараховано пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 923,88 грн. - штраф (процентна складова).

ОСОБА_5, скориставшись своїм правом передбаченим вимогами ст. 267 ЦК України заявила про застосування до позовних вимог щодо стягнення пені спеціального строку позовної давності (а.с.61)

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу)

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом вставлено, що позивач звернувся з пропуском річного строку спеціальної позовної давності, встановленого для пред'явлення позовних вимог щодо стягнення неустойки, оскільки зі змісту позовної заяви та наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що позивач з вимогами про стягнення пені, нарахованої за період з 31.07.2013 року по 04.01.2018 року в сумі 17093,34 грн., звернувся до суду 05.02.2018 р.

Таким чином, з урахуванням заяви відповідача про застосування спеціального строку позовної давності, у задоволенні позовної вимоги про стягнення 17093,34 грн. слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по даному кредитному договору у розмірі 2808,06 грн. (дві тисячі вісімсот вісім), яка складається з: 1086,36 грн. - заборгованість за кредитом, 297,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1423,88 грн. - заборгованість по штрафам.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при пред'явленні позовних вимог сплачений судовий збір у розмірі 1762 грн., при подачі апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 2643 грн., в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: у розмірі 621,55 грн.

За наслідками розгляду справи вбачається, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстави того, що

Враховуючі вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2018 рокуу цій справі - скасувати, прийняти нову постанову, за якою:

«Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 31.07.2013 року у сумі 2808 (дві тисячі вісімсот вісім) гривень 06 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 621 (шістсот двадцять одну) гривню 93 копійки.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 20 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: