Справа № 2-25/99
Провадження № 6/161/246/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Козак О.А.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за заявою ОСОБА_4 про повторне виселення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про повторне виселення ОСОБА_2, обґрунтовуючи тим, що рішенням Луцького районного суду Волинської області від 21.04.1999 року у цивільній справі №2-25/99 зобовязано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком та господарськими будівлями в с. Липини Луцького району по вул. Вереснева (на даний час найменування змінено на вул. Борохівська), 93 та виселено останніх із вказаного житла без надання іншого жилого приміщення.

Вказує, що 29.03.2018 року в ході виконання рішення суду, старшим державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області був складений акт, відповідно до якого було зафіксовано виконання рішення суду та виселення боржника ОСОБА_2.

Однак, виселення боржника ОСОБА_2 відбулось лише формально, він не зміг потрапити у належний йому будинок у звязку з тим, що примусове виселення відбулось лише щодо боржників ОСОБА_6 та ОСОБА_2 При цьому, останні залишили територію будинковолодіння на період присутності там державного виконавця, не забравши особистих речей.

Крім того, в будинку залишився проживати інший боржник ОСОБА_7, який з групою сторонніх чоловік чинив йому активний опір при спробі потрапити до будинку.

Зазначає, що на даний час, ОСОБА_2 повторно незаконно вселилась до належного йому будинку та продовжує там проживати

У звязку з чи просить повторно виселити ОСОБА_6 із належного йому на праві власності житлового будинку та господарських будівель, розташованих в с. Липини Луцького району вул. Борохівська, 93 без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав з підстав, викладених у ній та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду, вказавши, що ним виконані всі дії щодо виселення боржника із житла.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом зясовано, що рішенням Луцького районного суду Волинської області від 21.04.1999 року у цивільній справі №2-25/99 зобовязано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності житловим будинком та господарськими будівлями в с. Липини Луцького району по вул. Вереснева, 93, та виселено останніх із вказаного житла без надання іншого жилого приміщення.

На виконання даного рішення, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 11.03.2010 року видано дублікат виконавчого листа (а.с. 3).

Із постанови про закінчення виконавчого провадження №36710802 від 29.03.2018 року слідує, що згідно акту державного виконавця від 29.03.2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_2 виселено та будь-яке майно у даних осіб на праві власності відсутнє відповідно до їх свідчень (а.с. 4).

Разом з тим, як слідує із повідомлення Луцького РВП ЛВП ГУНП у Волинській області від 11.04.2018 року №5174/59/02-18, в ході проведеної перевірки стало відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 продовжують проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 Вереснева (Борохівська), 93 з 29.03.2018 року і по даний час (а.с. 6).

Крім того, даний факт підтвердив в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_1, який вказав, що згадані боржники вселились у житло, з якого їх було виселено, практично в той же день.

Згідно ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із п. 10 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає поновленню за постановою державного виконавця.

Таким чином, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною обставину того, що ОСОБА_2 самостійно вселилася до житлового будинку та господарських будівель, розташованих в с. Липини Луцького району вул. Борохівська, 93, належного ОСОБА_4, з якої її було примусово виселено на підставі рішення Луцького районного суду Волинської області від 21.04.1999 року.

Отже, за таких обставин, оскільки заінтересовану особу ОСОБА_2 вже було виселено з житлового будинку та господарських будівель, розташованих в с. Липини Луцького району вул. Борохівська, 93, належного ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2-5, 259-261, 353 ЦПК України, ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Виселити повторно ОСОБА_2 із належного ОСОБА_4 з житлового будинку та господарських будівель, розташованих в с. Липини Луцького району вул. Борохівська, 93 без наданні іншого жилого приміщення.

Ухвала суду може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк

Повний текст рішення складений 03.09.2018 року.