КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________
Справа №755/4344/17
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4795/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Копійці В.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року (суддя Астахова О.О.) за заявою ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документа, поновлення строку для пред'явлення його до виконання,

встановила:

у березні 2017р. ОСОБА_2звернувся до суду із заявою, вимоги якої уточнив 9 серпня 2018р., та просив видати дублікат виконавчого документа та поновити строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

В обґрунтування заяви посилався на те, що 9 грудня 1999р. Харківським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист № 2-1891 про поновлення його на посаді токаря 6-го розряду ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд». 26 липня 2000р. ВДВС Харківського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження по примусовому виконаннювиконавчого листа № 2-1891.

Заявник зазначав, що листом № 03 14-Д-42 від 18 липня 2003р. Міністерство юстиції України повідомило його, що 28 липня 2000р. державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ було повернуто до суду у зв'язку з виконанням, проте державним виконавцем були порушені вимоги п. 8.2.3. Інструкції про проведення виконавчих дій, а саме не складено акт про виконання рішення суду. Також у листі було зазначено, що він повинен звернутися до суду із заявою про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, видачу виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку для подачі виконавчого листа до виконання.

Заявник стверджував, що згідно відповіді Державної виконавчої служби міста Києва № Д-947-03 від 12 квітня 2006р. виконавчий лист про його поновлення на посаді токаря 6-го розряду ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд» на виконання до Державної виконавчої служби у Дарницькому районі міста Києва з 2001р. по 7 квітня 2006р. на виконання не надходив, тому він просить видати дублікат виконавчого листа замість втраченого та поновити строк для його пред'явлення до виконання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення заяви.

Заявник посилається на обставини, викладені у заяві, та вважає ухвалу суду незаконною та такою, що суперечить вимогам матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТДВ «Проектно-технологiчний інститут «Укроргводбуд» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає її необґрунтованою, а висновки суду щодо не доведення заявником втрати виконавчого листа та пропуску ним строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання, правомірними.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представників відповідача ТДВ «Проектно-технологiчний інститут «Укроргводбуд» та третьої особи ОСОБА_3, які просили залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківського районного суду міста Києва від 9 грудня 1999 року поновлено ОСОБА_2 на посаді токаря 6-го розряду в ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд». Стягнуто з ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі трудової книжки 15 462грн, заробітну плату за січень-серпень 1998р. в розмірі 1 359грн 85коп. та відпускні в сумі 809грн 16коп. Визнано накази № 27 від 5 травня 1998р., № 30 від 13 травня 1998р. та № 36 від 10 липня 1998р., видані ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд», про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності незаконними. В іншій частині позову відмовлено, вирішено питання судових витрат (с.с.168-173 том 1).

Ухвалою Київського міського суду від 12 квітня 2000 року рішення Харківського районного суду міста Києва від 9 грудня 1999 року залишено без змін в частині поновлення на роботі ОСОБА_2, в іншій частині - скасовано та направлено на новий розгляд.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2003р. стягнуто з ВАТ «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 вересня 1998р. по 7 липня 2000р. 3078грн 07коп. та компенсацію за несвоєчасність виплати вказаної суми у розмірі 646грн 23коп. (с.с.174-177 том 1).

Наказом ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд» № 15 від 14 квітня 2000р. ОСОБА_2 було поновлено на посаді токаря 6-го розряду дослідно-експериментальних майстерень (с.с.189-190 том 1).

Наказом № 91 від 18 грудня 2000р. ОСОБА_2 було звільнено з роботи за скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (с.с.191 том 1).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не було надано доказів втрати виконавчого листа, а зазначені причини, з яких був пропущений строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання, є неповажними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає наявним матеріалам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 370 ЦПК України, редакція якої діяла на час подання заяви, було передбачено, що замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно ст. 371 ЦПК України, у редакції на час подання заяви, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних

судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається у судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Згідно підпункту 17.4 пункту 17 розділу XIII перехідних положень ЦПК України у редакції закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З наявних матеріалів справи вбачається, що рішення Харківського районного суду м. Києва від 9 грудня 1999р. про поновлення ОСОБА_2 на посаді токаря 6-го розряду в ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд» виконано, що підтверджується наказом ВАТ «Технологiчний інститут «Укроргводбуд» № 15 від 14 квітня 2000р.

Також вказані обставини були встановлені рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 7 травня 2003р., де зазначено, що ОСОБА_2 був поновлений на роботі 14 квітня 2000р., однак приступив до роботи тільки 7 липня 2000р., а у подальшому був звільнений за скороченням штатів.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для висновку про втрату виконавчого листа, виданого на виконання рішення Харківського районного суду м. Києва від 9 грудня 1999р. про поновлення ОСОБА_2 на роботі.

Рішення суду було виконане, виконавчий лист був повернений до суду, приєднаний до матеріалів справи, які у подальшому були знищені у зв'язку із виконанням рішенням суду та закінченням терміну зберігання справи.

Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_2 підтвердив, що в 2003 році звертався до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про видачу дубліката виконавчого листа № 2-1891 та ухвалою суду його заяву було залишено без задоволення, оскільки виконавчий лист не був втрачений та знаходився в матеріалах справи.

Також під час судового розгляду не було встановлено підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, так як виконавчий лист був пред'явлений до виконання у межах встановленого законом строку і судове рішення є виконаним.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», редакція якого діяла на час виконання рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 65 діючого Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі є виконаним, нормами процесуального права та Закону України «Про виконавче провадження» не передбачена можливість повторного виконання судового рішення, яке вже виконане, тому правових

підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа про поновлення ОСОБА_2 на роботі на підставі рішення Харківського районного суду м. Києва від 9 грудня 1999р. до виконання не має.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неправомірно відмовив у законних вимогах до відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, так як суд встановив, що рішення виконане, на протязі 14 років (з 2003р. по березень 2017р.) ОСОБА_2 не звертався до суду із даними вимогами та не навів поважних причин такого не звернення.

Також ОСОБА_2 підтвердив, що обізнаний про своє звільнення 18 грудня 2000р. за скороченням штатів, оскаржував його у судовому порядку, однак у задоволенні його позовних вимог було відмовлено.

Крім того, під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 з 2003р. не звертався до суду із скаргою у порядку ст. 383 ЦПК України, у редакції 2004р., на постанову державного виконавця про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи, надав належну оцінку доводам заявника, не допустив порушень норм процесуального права, тому колегія суддів вважає, що підстав для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, в частині відмови у видачі дублікату виконавчого листа може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк