Провадження № 2/522/1123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.,

за участю секретаря Іскрич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійним договору та відступлення права вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталстрой» та відповідно до позовних вимог просила визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 26.12.2016 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за яким ОСОБА_4 відступила ОСОБА_1 свої права Довірителя за договором № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р., укладеним з ТОВ «Капіталстрой»; застосувати правові наслідки недійсності цього договору, відповідно до яких стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 гроші в сумі 3 020 328,00 грн., а також стягнути всі понесені судові витрати.

При цьому, Позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_4, 26.12.2016 р. в усній формі уклала Договір, за яким ОСОБА_4 відступила свої права за договором № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2017 р. з ТОВ «Капіталстрой».

25.06.2017 р. ОСОБА_4 померла, у звязку з чим позивач заявила позовні вимоги до правонаступників - ОСОБА_3 та ОСОБА_2

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представники Відповідачів заперечували щодо задоволення позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа надала свої пояснення щодо предмету спору, у задоволенні позовних вимог просила суд відмовити.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, заслухавши доводи сторін, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача та відмовляє у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 померла 25.06.2017 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 21.09.2017р., актовий запис № 2 від 25.06.2018 р.

Спадкоємцями ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до Спадкової справи № 659/2017 до майна померлої, розпочатої 11.07.2017 р.

Позивач посилається на те, що між ОСОБА_4 та ТОВ «Капіталстрой» 17.10.2014 р. було укладено Договір № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р., за яким ОСОБА_4 зобовязувалась передати ТОВ «Капіталстрой» інвестиційний внесок в загальній сумі 1 480 000 грн., що станом на 17.10.2014 р. за офіційним курсом НБУ складало 112030 доларів США., а ТОВ «Капіталстрой» зобовязувалось побудувати та після введення в експлуатацію передати у власність ОСОБА_4 квартиру 68, секція 2, поверх 3, загальною площею 62,0 кв.м в обєкті будівництва «Французький, 2» за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, 2, ріг Італійського бульвару 1.

26.12.2016 між позивачем та ОСОБА_4 було укладено в усній формі договір про відступлення своїх прав за договором № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р.

На підтвердження зазначеного, позивачем надано розписку від 26.12.2016 р.

06.11.2017 р. Позивач уточнила свої вимоги, та звернулась з позовом до правонаступників ОСОБА_4, а саме до ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Представник ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечував, обґрунтовуючи свою позицію, тим що Позивачем не доведено укладання з ОСОБА_4 усного договору про відступлення своїх прав за договором № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р. Також зазначав, що надана позивачем розписка не містить суми отриманих позивачем коштів, а саме договір № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р. між ОСОБА_4 та ТОВ «Капіталстрой» не укладався.

Представник ОСОБА_2 з доводами представника ОСОБА_3 погодилась, також звернула увагу суду, що позивач звернулась з позовом після смерті ОСОБА_4, у звязку з чим не встановлено достовірність підпису ОСОБА_4 на наданих Позивачем документах. Також зазначила, що позивачем не доведенні належними доказами позовні вимоги, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Представник ТОВ «Капіталстрой», проти задоволення позову заперечувала та надала суду пояснення, в яких зазначила, що договір № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2017 р. з ОСОБА_4 насправді не укладався. Так на квартиру № 68 між ОСОБА_5 та ТОВ «Капіталстрой» укладено договір № 011214/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 01.12.2014 р., за яким ОСОБА_5 сплатив всі необхідні платежі.

22.05.2017 р. згідно Акту прийому-передачі ОСОБА_5 прийняв у власність квартиру 68, секція 2, поверх 3, загальною площею 61,9 кв.м, розташовану у житловому будинку Французький бульвар, 2 (поштова адреса).

Обставини грошових зобовязань, які виникли між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ТОВ «Капіталстрой» невідомі.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, позивач при зверненні до суду вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до ст.15, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

Згідно з положеннями ст. 79, 80 ЦПК України , достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення.

Згідно з положеннями ст. 513, 516 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Суд приходить до висновку, що договір від 26.12.2016 про відступлення ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 своїх прав за договором № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р., вчинений в усній формі є неукладеним, оскільки недотриманні умови для його укладання, а саме не дотримано письмової форми договору та відсутня згода ТОВ «Капіталстрой» на його укладання.

Крім того, Позивачем, в обґрунтування своїх позовних вимог, було надано договір № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р. укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Капіталстрой» та розписку ОСОБА_4 від 26.12.2016 р. про зобовязання за першою вимогою переоформити обєкт за адресою: АДРЕСА_1, секція 2. Проте, ТОВ «Капіталстрой» надав суду пояснення, що такий договір не укладався з ОСОБА_4, та надав докази укладання договору про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р. на квартиру № 68 з іншою особою.

Встановивши вказані обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання недійсним договору від 26.12.2016 про відступлення ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 своїх прав за договором № 171014/1 про участь у фонді фінансування будівництва виду «А» від 17.10.2014 р. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 95, 141, 259, 263,265,272 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійним договору та відступлення права вимоги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п.15.5 Розділу XII Перехідні положення ЦПК України).

Повний текст рішення суду складений 07.09.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук