Номер провадження: 22-ц/785/3544/18
Номер справи місцевого суду: 521/2571/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в порядку регресу, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» про визнання страхової виплати неправомірною,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року у задоволені позову Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в порядку регресу відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» про визнання страхової виплати неправомірною задоволено.

Визнано страхову виплату, здійснену 18 квітня 2014 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_4 відповідно до страхового акту №479/13-Тз/О від 16 квітня 2014 року за договором добровільного страхування наземного транспорту №479/13-Тз/О від 21 жовтня 2013 року - неправомірною.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ( , р/р № 9688 в АТ «ОТР Банк», МФО 300528) суму майнової шкоди в розмірі 15045,36 грн. та суму судового збору 1 600,00 грн. за подання позовної заяви та 2 400,00 грн. суму судового збору за подачу апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 21 жовтня 2013 року між ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та ОСОБА_4 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 479/13-Тз/О-1, за умовами розділу 22 «Страхові випадки» якого ПАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля НОМЕР_1, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 3 договору страхування № 479/13-Тз/О-1 від 21 жовтня 2013 року вигодонабувачем за зазначеним договором є ПАТ «Ідея Банк», код згідно , місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, буд. 11, на підставі договору застави (номер та повна дата договору не зазначені), що є забезпеченням відповідно до кредитного договору (номер та повна дата договору не зазначені).

03 квітня 2014 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки «Маzda-626» д/н ВН 33575 ВО, по вулиці Балківській від вулиці Маловського, скоїв зіткнення із автомобілем НОМЕР_1, внаслідок чого зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

04 червня 2014 року постановою Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/6922/14-п ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення відповідно до ст. 124 Кодексу про адміністративні правопорушення.

16 квітня 2014 року ПАТ «СК «Арсенал Страхування» складено ОСОБА_2 акт № 479/13- Тз/О-1 за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 479/13-Тз/О-1 від 21 жовтня 2013 року, на підставі якого 18 квітня здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 15045,36 гривень на користь ТОВ «ПАРИТЕТ-С».

Тому, ПАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регресу.

В свою чергу, ОСОБА_3 звернувся з зустрічними вимогами до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» про визнання страхової виплати неправомірною.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ «СК «Арсенал Страхування», районний суд виходив з того, що такі вимоги є передчасними та безпідставними, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та доведеними.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає матеріалам справи, вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Цивільним Кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу ( ст. 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації ( ст. 993 ЦК України).

Так, за правилами ст.1191 ЦК особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положенні містить також стаття 27 Закону України «Про страхування».

Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил ст. 993 ЦК України (правовий акт № 435-IV від 16.01.2003р.)

З урахуванням вказаних положень законодавства ПАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило потерпілій ОСОБА_4 суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №479/13-Тз/О у розмірі 15045 грн. 36 коп., що підтверджено платіжним дорученням № 7939 від 18 квітня 2014 року (а.с. 14).

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Маzda-626» д/н ВН 33575 ВООСОБА_3 не була застрахована і винуватцем дорожньо транспортної пригоди, згідно постанови Малиновсього районного суду м.Одеси від 04.06.2014 року є саме відповідач ОСОБА_3, то з урахування фактичних обставин справи, правовою підставою для стягнення спірної суми на користь позивача є саме положення ч. 1 ст. 1191 ЦК України.

З огляду на викладене та враховуючи право страховика, який виплатив страхове відшкодування, на предявлення вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, колегія суддів приходить до висновку , що до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_3 в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 15045,36 грн.

Посилання районного суду про те, що страхова виплата ПАТ «СК «Арсенал Страхування» є передчасною і безпідставною, оскільки на момент складання страхового акту №479/13-ТзЮ-1 від 16.04.2014 року, причини збитку повністю не могли бути встановлені, оскільки постанова Малиновського районного суду м.Одеси про визнання винним у скоєнні ДТП була постановлена значно пізніше, а саме 04.06.2014 року, а отже ОСОБА_2 мав відстрочити складання страхового акта» колегією суддів оцінюються критично, оскільки відповідно до договору №479/13-Тз/О було застраховано майнові інтереси страхувальника і ОСОБА_2 був зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування навіть як би страхувальник був винний у даній ДТП. Тому постанова суду про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 жодним чином не впливала на встановлення розміру збитків чи зясування обставин страхового випадку.

Крім того, відстрочення складання страхового акту є правом ОСОБА_2, а не його обовязком.

Однак, відмовляючи у позові ПАТ «СК «Арсенал Страхування», районний суд на вказані вимоги закону уваги не звернув та не застосував закон, який підлягав застосуванню до вирішення спірних правовідносин.

Також колегія суддів не погоджується з висновком районного суду про те, що ОСОБА_4 надано довідку ІДПС взводу №1 ВДАЇ ОМУ, форма якої, не відповідає наказу Міністерства внутрішніх справ № 389 від 04.07.2011 року «Про затвердження порядку і видачі довідки про дорожньо-транспортну пригоду та її форми», а також не містить таких обов'язкових її реквізитів як номер та дата видачі, а отже не могла бути взята до уваги Страхувальником, оскільки згідно наказу МВС № 77 від 26.02.2009р. (що діяв на момент ДТП) на місці оформлення відповідних документів про адміністративні правопорушення водіям видаються довідки про пошкодження транспортних засобів (додаток 10).

Так, надана довідка, що наявна в матеріалах справи (а.с.11) повністю відповідає формі наведеній в Наказі МВС № 77.

Крім того, в матеріалах справи містяться Відомості № 9369759 про ДТП, які містять всю необхідну інформацію, що передбачена Наказом МВС № 389 від 04.07.2011р. Відомості № 9369759 були сформовані в Автомоматизованій інформаційній пошуковій системі ДТП, створеній МВС. Довідка пре ДТП № 81159509, отримана ОСОБА_2 25.03.2016р., лише підтвердила інформацію, що містилась у Відомостях № 9369759 про ДТП.

Посилання районного суду про те, що страхувальником не надано ОСОБА_2 Вигодонабувача, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Лист від Вигодонабувача (ПАТ «Ідеа Банк») ОСОБА_2 було отримано 18.04.2014р. і за розпорядженням у вказаному листі страхове відшкодування було перераховано на рахунок СТО ТОВ «Паритет-С».

Щодо посилання ОСОБА_3 на той факт, що у листі Вигодонабувача не зазначено розмір заборгованості, то така інформація є конфіденційною і надається банком лише у виключних випадках. В даному випадку страхове відшкодування було спрямоване на відновлення застрахованого автомобіля і, в такому випадку, необхідності у наданні Банком інформації про наявність/відсутність заборгованості не було.

Також колегія суддів не погоджується з висновком районного суду щодо необгрунтованості розрахунку страхового відшкодування, з тих підстав, що є розбіжності в наданих Страхувальником документах.

Так, відповідно до чинного законодавства, оцінку вартості матеріального збитку може визначати кваліфікований фахівець експерт, а тому, в день ДТП, пошкоджений застрахований ТЗ було оглянуто експертом ОСОБА_5 та складено акт огляду ТЗ в якому зазначено всі пошкодження, що наявні на автомобілі після ДТП. Перелік зазначених у акті пошкоджень повністю відповідає переліку деталей, запасних частин та робіт у рахунку виданому СТО ТОВ «Паритет-С». Первинна Довідка ДАІ не є документом за яким можна визначати вартість матеріального збитку та розмір страхового відшкодування, а працівник поліції не є кваліфікованим експертом для того, щоб обєктивно оцінити наявні на автомобілі видимі та приховані пошкодження. Крім того, пошкодження вказані у довідці зазначаються на підставі поверхневого огляду.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи позивача ОСОБА_3 за зустрічним позовом є необгрунтованими, безпідставними та не законними.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування»: здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, страховий акт є внутрішнім документом ОСОБА_2, складеним на підставі умов Договору страхування, що укладений між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_4

Таким чином ОСОБА_3 не є в даному випадку стороною Договору страхування, тому не має жодних підстав оскаржувати ОСОБА_2 акт, що складений ОСОБА_2 та погоджений Страхувальником.

Суд першої інстанції при прийняті оскаржуваного судового рішення не врахував вищенаведеного та неправильно застосував норми матеріального права, тому прийшов до невірних висновків.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року у даній справі слід скасувати у звязку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права та прийняти постанову про задоволення позовних вимог ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та відмови у зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3

Згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, оскільки позовні вимоги ПАТ «СК «Арсенал Страхування» задоволено, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено, то з ОСОБА_3 на користь ПАТ «СК «Арсенал Страхування» підлягають стягненню судові витрати, повязані із поданням позову в суді першої інстанції у розмірі 1600 грн. та за розгляд апеляційної скарги у розмірі 4800 грн. (1760 грн + 640 грн. = 2400 грн., які були сплачені ПАТ «СК «Арсенал Страхування» при подачі апеляційної скарги (а.с.89, 90) та додатково сплачений судовий збір на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 16.02.2018 року у розмірі 2400 грн. (а.с.115).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів ,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»- задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2017 року скасувати.

Прийняти постанову.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в порядку регресу задовольнити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» про визнання страхової виплати неправомірною відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2 компанії «Арсенал Страхування» ( , р/р № 9688 в АТ «ОТР Банк», МФО 300528) суму майнової шкоди в розмірі 15045 грн. (п'ятнадцять тисяч сорок пять ) 36 коп., судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції 1600 грн. та судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції - 1760 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07.09.2018р.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

ОСОБА_6