Справа № 211/3994/18
Провадження № 2/211/1887/18
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
22 грудня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання Гулько А.С.,
представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 підприємства «Швидкісний трамвай» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоровя,-
Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, зазначивши, що з 21.06.2016 р. по 07.08.2018 р. перебувала в трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_4 підприємством «Швидкісний трамвай». 07 серпня 2017 року під час виконання своїх трудових обовязків з нею стався нещасний випадок, внаслідок якого нею отримано тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки без зміщення уламків, що підтверджується актами форми Н-1, Н-5 розслідування нещасного випадку. Вина відповідача підтверджується протоколом № 4 засідання комісії з питань охорони праці КП «Швидкісний трамвай» від 02.11.2017 р., згідно якого потерпілою порушено нормативно-правові документи з охорони праці, але не більше ніж 50%. В результаті нещасного випадку їй встановлено ступінь втрати професійної працездатності 10%. В звязку з отриманими ушкодженнями вона змушена проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури та лікування. Тривалий процесу лікування позбавляє її вести повноцінний спосіб життя, вона постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. На даний час її самопочуття не поліпшується, негативні зміни у її житті є незворотними, усвідомлення чого завдає їй душевного болю та страждань, адже втрату працездатності вона отримала в молодому віці, приділити належну увагу своїй неповнолітній дитині та матері вона немає змоги. Тому виходячи з розрахунку 12 місяців * 9065,00 грн. (середньомісячна номінальна заробітна плата штатних працівників, зайнятих у юридичних осіб області та їх відокремлених підрозділах з кількістю найманих працівників 10 і більше осіб, з червня 2018) = 108780,00 грн., просить стягнути з відповідача вказану суму без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб в якості відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок ушкодження її здоровя.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позову, наполягав на його задоволенні в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов.
В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач посилається на практику та норми Європейського суду з прав людини, пленум Верховного суду України та інші нормативні акти, однак ОСОБА_3 жодним чином в позові не зазначає причинно-наслідковий зв'язок між травмою, яку отримала з причини не забезпечення особистої безпеки та роботодавцем. Згідно з результатами проведеного розслідування про нещасний випадок на підприємстві, який мав місце 07.08.2017 р., встановлено, що кондуктор громадського транспорту ОСОБА_3 при роботі на лінії порушила вимоги ст. 14 закону України «Про охорону праці», де зазначено, що працівник повинен дбати про особисту безпеку і здоровя, а також про безпеку і здоровя оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства. також, кондуктором було порушено п. 1.19 «Інструкції з охорони праці для кондуктора громадського транспорту». Крім того, ОСОБА_3 намагалась приховати отриману травму шляхом надання неправдивої інформації в медичному закладі, а саме вказавши, що травму вона отримала в побуті. Однак підприємство всупереч неправдивим свідченням позивача провело розслідування факту травмування позивача та видало їй акт встановленої форми. Щодо постійних фізичних страждань позивача, які викликані безвідповідальною, недобросовісною та цинічною поведінкою відповідача, то такі твердження є недійсними, оскільки відповідач надавав позивачу матеріальну та психологічну допомогу під час лікування та після виходу на роботу з лікарняного. На підставі висновку ВКК ОСОБА_3 було надано легку працю в звязку з хворобою та збережено середній заробіток за весь час легкої роботи. Зазначили, що кондуктор ОСОБА_3 звільнилась 07.08.2018 р. за власним бажанням, однак 20.10.2018 р. знову звернулася до адміністрації КП «Швидкісний трамвай» з заявою про прийом на роботу. З тесту позову неможливо зробити висновок, на яких правових підставах здійснено розрахунок моральної шкоди, а саме звідки взявся період в 12 місяців і середньомісячна номінальна заробітна плата в сумі 9065,00 грн. В позові не наведено жодних фактів та підстав неправомірних дій відповідача, які призвели до спричинення фізичних та моральних страждань, тому за відсутності доказів просить в задоволенні позову відмовити.
Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Як встановлено судом, згідно записів, що містяться в копії трудовій книжці, позивач ОСОБА_3 працювала в період з 06 грудня 2016 року по 07 серпня 2018 року в Комунальному підприємстві «Швидкісний трамвай» (а.с. 11-14).
07 серпня 2017 року в КП «Швидкісний трамвай» стався нещасний випадок за участю позивача.
Статтею 171 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.
За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.
За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування.
Пунктом 24 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року за №1232 встановлено, що нещасний випадок, що стався на підприємстві з працівником іншого підприємства під час виконання ним завдання в інтересах свого підприємства, розслідується комісією, утвореною підприємством, на якому стався нещасний випадок, за участю представників підприємства, працівником якого є потерпілий. Такий нещасний випадок береться на облік підприємством, працівником якого є потерпілий.
Згідно копії акту проведення розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 07 серпня 2017 року о 15 годині 37 хвилин, на Комунальному підприємстві «Швидкісний трамвай», складеного 10 серпня 2017 року за формою Н-5 (а.с. 7-9), 07 серпня 2017 року кондуктор громадського транспорту служби експлуатації КУП «Швидкісний трамвай» ОСОБА_3 була занаряджена, згідно з наказом на маршрут № 9 графік 7. Виїзд трамвайного вагону в другу зміну в лінію о 13 годині 14 хвилин до 22 години 16 хвилин, з зупинки «пл. Домнобудівників» (трамвайна станція № 4), (згідно з «шляховим листом кондуктора» серія ВК № 017194). Пройшовши в 13 годин 00 хвилин медичний перед рейсовий огляд у медичної медсестри по предрейсовому огляду ОСОБА_5, про що свідчить відмітка в журналі та шляховому листі, скарг на стан здоровя не було. Одержавши шляховий лист від начальника маршруту ОСОБА_6, разом з водієм трамваю на пасажирських перевезеннях ОСОБА_7, прийняли трамвайний вагон № 423 та о 13 годині 14 хвилин виїхали в лінію в сторону вул. Акціонерна. З 13 години 14 хвилин до 15 години 37 хвилин працювали на маршруті № 9 графік 7, по перевезенню пасажирів згідно графіку (площа Домнобудівників. - вул.Акціонерна - станція Кривий Ріг Головний - вул. Акціонерна). О 15 годині 37 хвилин вагон № 423, прибув на кінцеву зупинку маршруту №9 «вул. Акціонерна». Водій трамваю ОСОБА_7 вийшла із вагону для огляду його технічного стану. Кондуктор громадського транспорту ОСОБА_3 вийшла з трамвайного вагону, попередивши водія, що їй треба до туалету. Відійшовши від трамвайного вагону на відстань 5 метрів від трамвайного вагону оступилась та впала. При цьому відчула хруст в правій нозі, і сильний різкий біль, який не давав можливості самостійно рухатись. Покликала на допомогу водія ОСОБА_7, яка допомогла підвестись та дійти до трамвайного вагону, та присісти на першу сходинку. Біль не проходив, почався набряк ноги. Про подію водій трамваю на пасажирських перевезеннях ОСОБА_7 В, доповіла диспетчеру трамвайної станції №2 ОСОБА_8, нею було вирішено викликати швидку медичну допомогу, яка після надання першої медичної допомоги, госпіталізувала її в приймальне відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №1» ДОР».
Комісією встановлено: кондуктор громадського транспорту служби експлуатації депо №1 ОСОБА_3 залишила трамвайний вагон по санітарно-гігієнічній потребі, при цьому не забезпечила особисту безпеку, знаходячись на території підприємства та за її межами. Падіння потерпілої сталося біля трамвайної зупинки «вул. Акціонерна», внаслідок особистої необережності. Кондуктор ОСОБА_3 була вдягнена згідно вимог особистої безпеки - взуття (капці) на низькій, стійкій підошві, без підборів - штани, зручні для пересування по вагону - бавовняна футболка, яка не створює тепловий ефект - жилет кондуктора.
Причини настання нещасного випадку: основна психофізіологічна; супутні організаційна невиконання вимог інструкції з охорони праці; технологічні відсутні.
Комісія з розслідування нещасного випадку, ознайомившись з матеріалами розслідування, висновками медичних закладів, визнала нещасний випадок з ОСОБА_3 таким, що пов'язаний з виробництвом, про що складається акт за формою Н-1.
Відповідно до акту № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом у відношенні ОСОБА_3, складеного 10 серпня 2017 року комісією з розслідування нещасного випадку за формою Н-1 (а.с. 5-6), встановлено, що діагноз потерпілої закритий перелом зовнішньої кісточки правої гомілки без зміщення уламків. Основна причина нещасного випадку особиста необережність потерпілого. Супутні невиконання вимог інструкції з охорони праці.
Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці: ОСОБА_3 кондуктор громадського транспорту служби експлуатації депо № 1. Свідки нещасного випадку: ОСОБА_7.
Протоколом № 4 засідання комісії з охорони праці КП «Швидкісний трамвай» від 02 листопада 2017 року, копія якого міститься в матеріалах справи, при слуханні заяви щодо встановлення відсотка зменшення розміру одноразової допомоги потерпілої внаслідок нещасного випадку на виробництві ОСОБА_3, кондуктора громадського транспорту служби експлуатації КП «Швидкісний трамвай», в якої ушкодження здоровя настало не лише з причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення нею нормативних актів з охорони праці, вирішено зменшити розмір одноразової допомоги ОСОБА_3 на 5% за порушення нею вимог законодавства про охорону праці, що і було причиною травмування (а.с. 10).
За результатами визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, ОСОБА_3 встановлено первинно 10% втрати працездатності з 17.10.2017 р. по 01.11.2019 р., що підтверджується копією довідки МСЕК серії 12 ААА № 017277 (а.с. 4).
У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров'ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров'ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров'я.
Згідно частини першої статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України).
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяно працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відмова потерпілому у праві на отримання від підприємства грошової суми за моральну шкоду залежно від ступеня втрати професійної працездатності має обмежувальний характер.
Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (частина перша статті 1167 ЦК України).
За змістом статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.
За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, враховуючи те, що нещасний випадок стався під час перебування у трудових відносинах ОСОБА_3 з КП «Швидкісний трамвай» а отже, наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, з урахуванням глибини та тривалості її моральних страждань, яких вона зазнала внаслідок трудового каліцтва, (постанова Верховного Суду від 01 листопада 2018 року у справі № 212/7907/16-ц) та при визначенні суми моральної шкоди суд застосовує принцип розумності і справедливості.
Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Доводи представника відповідача про те, що КП «Швидкісний трамвай» не повинно відповідати за дії потерпілої, оскільки нещасний випадок стався з її вини, є безпідставними, оскільки сам по собі факт отримання позивачем ушкодження здоров'я під час виконання нею трудових обов'язків, який встановлено актом про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК, є підставою для відшкодування відповідачем моральної шкоди (постанова Верховного Суду від 29 жовтня 2018 р. у справі № 212/754/18).
Доводи про те, що позивач не підтвердила достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральних страждань та розмір завданої їй моральної шкоди, не заслуговує на увагу, оскільки втрата 10% здоровя - це не відновлювана втрата, що спричиняє страждання та хвилювання. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Так, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд бере до уваги характер ушкоджень потерпілої, ступінь вини потерпілої в нещасному випадку (особиста необережність), обєктивну оцінку нещасного випадку згідно обставин, встановлених в актах за формою Н-1 та Н-5, що зазначені судом, та тяжкість страждань ОСОБА_3
Тому враховуючи викладене та роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, глибину та ступінь моральних страждань позивача, яких вона зазнала та зазнає в результаті трудового каліцтва, потребу в проходженні курсів лікування у медичних закладах, встановлення їй втрати професійної працездатності у розмірі 10 %, ступінь вини самого позивача, суд вважає необхідним визначити розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI встановлено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи.
Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. №3674-VI, за подання до суду позовної заяви фізичною особою не майнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду
Оскільки позивач при зверненні до суду із вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 173, 153 КЗпП України, ст. 1167, 1168 ЦК України, ст.ст.. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -
позов ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 підприємства «Швидкісний трамвай» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 22 грудня 2018 р.

Суддя Д.М.Ніколенко