У Х В А Л А

21 грудня 2018 року

м. Київ

справа №203/1461/17

провадження № 61-48591ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В.М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року в справі за позовом прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог - Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Суслов МаксимЄвгенійович, про визнання правочинів недійсними; за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_2, в інтересах якого позов пред'явлено прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_8, приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу - Солошенко Юлія Володимирівна, Суслов Максим Євгенійович, про визнання права власності на частину квартири; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: Центральна районна у м. Дніпрі рада, Дніпропетровський центр професійно-технічної освіти, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_7, приватні нотаріуси Дніпровського міського нотаріального округу - Солошенко ЮліяВолодимирівна, Суслов Максим Євгенійович, за участі Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3, про визнання права власності на спірну квартиру,

В С Т А Н О В И В :

18 грудня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року, в якій вона просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, а отже, питання про відкриття касаційного провадження не може бути вирішене, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України особою, яка подає касаційну скаргу, не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, згідно з пунктом 7 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на рішення суду скаржник має сплатити судовий збір в розмірі 200 відсотків скарги, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як убачається з оскаржуваної постанови, позивач у 2015 році звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив суд визнати недійсними довіреність на ім'я ОСОБА_10 від 19 грудня 2014 року та договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_11 від 20 грудня 2014 року, витребувати у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, скасувати запис про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 та внести запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_2

Тобто, під час звернення до суду з позовом було заявлено п'ять вимог немайнового характеру.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подання позову, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що з 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 гривень.

Оскільки предметом позову є п'ять вимог немайнового характеру, то розмір судового збору, який підлягав сплаті при подачі позову до суду першої інстанції становить 1218 грн (1218х0,2х5).

Таким чином, з урахуванням положень пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання та розгляд касаційної скарги становить 2436 грн (1218х200%).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Оскільки до касаційної скарги додана квитанція від 10 грудня 2018 року на суму 1400,00 грн, яка була сплачена ОСОБА_1, то їй необхідно доплатити 1036,00 грн (2436 - 1400) судового збору за подачу касаційної скарги

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору у встановленому чинним законодавством розмірі необхідно надати суду відповідний документ.

Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко