Справа № 716/986/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.09.18 року м. Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді - Пухарєвої О.В.
секретаря - Кульки О.М.
за участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що вона є власником будинку АДРЕСА_1. У вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3 Останній, протягом тривалого часу в ньому не проживає, вона, як власник будинку, не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном через реєстрацію відповідача в будинку. Саме тому просить усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача такими, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком по АДРЕСА_1.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, обґрунтували вищенаведеним та просили задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат за зазначеною адресою не проживає».
З відповіді на запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернівецькій області стосовно місця реєстрації відповідача (а.с. 27) видно, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований в с. Васловівці Заставнівського району Чернівецької області, куди і направлялася судова повістка.
Згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місце перебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів.
Заслухавши пояснення позивача та її представника, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а тому підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1, на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6503113 від 15.02.2005 року (а.с. 20-21). У вказаному будинку зареєстрований відповідач, проте з листопада 2016 року в ньому не проживає, що вбачається з облікової картки об'єкта по господарського обліку (а.с. 17-19), довідки Васловівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №569 від 11.06.2018 року (а.с. 13) та акту обстеження умов проживання ОСОБА_1 (а.с. 14).
В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5. пояснили, що відповідач це онук позивача. Останній зареєстрований в будинку позивача, однак з 2016 року в ньому не проживає.
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_1 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача у її домоволодінні.
Згідно частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Оскільки об'єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно п.2 ст. 3 Сімейного кодексу України: сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про запобігання корупції» члени сім'ї - особи, які перебувають у шлюбі, а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою і піклуванням, інші особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки (крім осіб, взаємні права та обов'язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.
Частина 4 ст.156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відомості щодо укладення між сторонами договору найму (оренди) житла у відповідності до ст.ст. 810, 814 ЦК України у суду також відсутні. Угоди про користування спірним житлом не мають, сторони не пов'язані між собою спільним побутом, відповідач утриманням будинку не займається.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи те, що відповідач більше року в спірному будинку не проживає, не відноситься до членів сім'ї позивача, спільного господарства не веде, то суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим будинком, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 316, 318, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 1 ЗУ «Про Запобігання корупції», керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 128, 130, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, у здійсненні нею права користування та розпорядження власністю шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Чернівецької області через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Повний текст рішення виготовлено 11.09.2018 року.
Суддя О.В. Пухарєва