Справа № 336/2153/18
Пр. № 2/336/1657/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором я,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання робочого місця, укладеного сторонами 1 березня 2013 року.

Ухвалою судді від 04.06.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження

В позові зазначив, що позивач згідно з умовами вказаного договору надає, а відповідач приймає за плату в тимчасове користування місце для зберігання і торгівлі продовольчими і непродовольчими товарами. Плата за користування приміщенням відповідно до п. 3.1. договору між сторонами повинна бути перерахована до 15 числа кожного місяця на розрахунковий рахунок позивача (балансоутримувача). Вартість отриманих відповідачем послуг становить 3603 грн. 48 коп., які всупереч вимог закону та умов договору не оплачені нею і складаються з 599 грн. 02 коп. витрат за оплату теплової енергії за листопад 2014 року, 951 грн. 38 коп. витрат в за оплату теплової енергії за січень 2015 року, 706 грн. 68 коп. витрат за оплату електроенергії за січень 2015 року, 1346 грн. 40 коп. плати за користування робочим місцем. 29 січня 2015 року на підставі додаткової угоди без номеру договір надання робочого місця розірвано. Вказана угода містить розписку відповідача про зобовязання виплатити до 1 лютого 2015 року заборгованість у сумі 2672 грн. 50 коп., проте до дня звернення позивача до суду зобовязання відповідачем не виконані. Адресована відповідачеві претензія нею не отримана.

У звязку з викладеним позивач просить про задоволення позову.

В судове засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце вирішення справи, до суду не зявилася з невідомих причин, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала.

Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність учасників справи.

Оцінивши доводи заяви, зясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність закриття провадження у справі, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження в справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Предмет юрисдикції загальних судів внормований статтею 19 ЦПК України, відповідно до якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства

Позов подано в порядку цивільного судочинства, очевидно, з урахуванням того, що відповідачем є фізична особа.

Разом з тим суд не може погодитися з віднесенням цієї справи до юрисдикції загальних судів, оскільки судом встановлено, що договір № 1-4-6-ВМ від 1 березня 2013 року укладений між позивачем і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, що діє на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

В силу ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

З наведеного положення господарського процесуального законодавства випливає, що одну з категорій справ, віднесених до юрисдикції господарських судів, становлять справи про спори, що виникають під час укладання, зміни, розірвання та виконання правочинів у господарській діяльності.

При цьому виняток становлять правочини, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Між тим сторонами в договорі, про покладення обовязку виконання зобовязань за яким просить позивач, є субєкти господарської діяльності: юридична особа і фізична особа-приватний підприємець.

З урахуванням викладеного суд, керуючись положеннями наведеної статті 255 ЦПК України, вважає за необхідне постановити про закриття провадження в справі як такої, що не віднесена до юрисдикції загальних судів.

Постановляючи про закриття провадження у справі, суд згідно із ч. 1 ст. 256 ЦПК України вважає за необхідне повідомити позивачу, що вказаний спір відноситься до юрисдикції місцевого господарського суду відповідно до правил територіальної підсудності.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 20, 255, 256, 260, 261, 352, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Провадження у справі за позовом концерну «Військторгсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором закрити як такій, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз,яснити позивачу право на звернення з позовом до місцевого господарського суду відповідно до правил територіальної підсудності.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом пятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя О.В. Щаслива