ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року

м.Суми

Справа №592/7078/17

Номер провадження 22-ц/788/1532/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Новікової А.С.,

представників позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 липня 2018 року в складі судді Корольової Г.Ю., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складений 12 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в:

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 55), до Сумської міської ради, Головного управління Держгеокадастру у Сумському районі Сумської області, Центру надання адміністративних послуг Сумської міської ради, ОСОБА_10, ОСОБА_4 про визнання незаконними рішення міської ради та скасування запису про реєстрацію права власності на 48/100 частин земельної ділянки.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 липня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням,ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що під час передачі у приватну власність ОСОБА_10 та ОСОБА_4 48/100 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 міською радою не було враховано їх частку у спільній частковій власності на нерухоме майно, тобто, у житловому будинку. Також, як вказав позивач, відповідачі ОСОБА_9 не погоджували з нею меж суміжних земельних ділянок, що є порушенням норм земельного законодавства. Крім того, ОСОБА_1 послався і на обставини того, що на земельній ділянці, що виділена у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_4, знаходяться господарські споруди, які їм не належать, чого також не врахував суд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивачаОСОБА_1 ОСОБА_2 таОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважав, що позивач не довела належними та допустимими доказами факту незаконності рішення Сумської міської ради від 22 лютого 2017 року за № 1805-МР, яке стало підставою для реєстрації за відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_10 права власності на 48/100 частин земельної ділянки площею 0,0602 га по АДРЕСА_1Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з на ступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником 52/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і складається із житлового будинку літерою «А-1», загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м. та надвірних забудов та споруд, а також 52/100 частини земельної ділянки загальною площею 0,0602 га, що розташована за вказаною адресою.

Зазначені обставини підтверджуються договором купівлі-продажу 52/100 частин житлового будинку та земельної ділянки від 21 січня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Бурбикою Т.А., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 січня 2016 року, Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1, Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 травня 2016 року, що набрало законної сили (а.с. 6 - 12, 26 - 27).

Власниками інших 48/100 частин земельної ділянки за вищевказаною адресою є ОСОБА_10 та ОСОБА_4., що підтверджується витягом із рішення Сумської міської ради від 22 лютого 2017 року № 1805-МР «Про надання у власність земельних ділянок громадянам, які знаходяться у них в користуванні» та даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14 березня 2017 року. Зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0602 га та з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_4. та ОСОБА_10 в розмірі по 24/100 частини кожному (а.с. 21 - 25, 213).

Крім того, відповідачі ОСОБА_10 та ОСОБА_4. є власниками 48/100 частин АДРЕСА_1, що вбачається з Свідоцтва про право власності на житло від 13 травня 2013 року, зокрема, на праві спільної часткової власності, а саме: по 1/2 частині кожному з відповідачів належить квартира № 2 у вказаному будинку, загальною площею 23,4 кв.м. (а.с. 13).

Як вбачається з витягу з рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради від 19 квітня 2016 року № 220, житловому будинку площею 62,2 кв.м. з господарськими будівлями, який належить ОСОБА_1, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року, яке набрало законної сили, виділено у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 313 кв.м. ,з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (відображена зеленим кольором у висновку експертизи від 18 грудня 2017 року). Також вказаним рішенням суду виділено у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_10 земельну ділянку площею 289 кв.м., з урахуванням площі під будівлями, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (відображена жовтим кольором у висновку експертизи від 18 грудня 2017 року), тобто, по 1/2 частині кожному. Встановлено земельний сервітут, який передбачає право користування чужою земельною ділянкою (згідно ст. 99 п. «ж» Земельного Кодексу України «право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд»). Ділянка сервітуту показана в додатку № 1 арк. 2 по ІІ варіанту розподілу земельної ділянки згідно висновку № 36 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 18 грудня 2017 року - жовтим кольором з штриховкою червоного кольору площею 15,8 кв.м. Припинено право спільної часткової власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4. і ОСОБА_10 (а.с. 215 - 219).

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2, п. "г" ч. 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У ст. 81 ЦПК України йдеться про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення її прав, як власника 52/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0602 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, внаслідок прийняття рішення Сумською міською радою від 22 лютого 2017 року № 1805-МР «Про надання у власність земельних ділянок громадянам, які знаходяться у них в користуванні» в частині щодо надання у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_4 по 24/100 частин спірної земельної ділянки за вищевказаною адресою.

Твердження позивача в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 спірним рішенням міської ради було передано у власність частину земельної ділянки, що не відповідає їх частці на об'єкти нерухомості не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Так, із Свідоцтва про право власності на житло від 13 травня 2013 року, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 травня 2016 року, яке набрало законної сили, вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4. є власниками 48/100 частин будинку АДРЕСА_1, тому дана обставина не підлягають доказуванню.

Таким чином, виділяючи у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_4 по 24/100 частин спірної земельної ділянки на підставі затвердженої технічної документації із землеустрою, Сумська міська рада правильно виходила з того, що відповідачі володіють та користуються 48/100 частинами домоволодіння по АДРЕСА_1, тому виділила кожному співвласнику по 24/100 частин земельної ділянки загальною площею 0,0602 га з кадастровим номером НОМЕР_1 га та з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за вказаною вище адресою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідачі не погоджували з нею меж суміжних земельних ділянок не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки з акта про погодження (встановлення) та закріплення в натурі меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 19 лютого 2009 року вбачається, що у свій час межі спірної земельної ділянки були погоджені із сусідніми землекористувачами: ОСОБА_11 (АДРЕСА_2), ОСОБА_12 (АДРЕСА_3) та ОСОБА_13 (АДРЕСА_4). При цьому, ніяких претензій при встановлені існуючих меж не було заявлено (а.с. 44). До того ж, у рішенні Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року, яке набрало законної сили, зазначено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_4. і ОСОБА_10 припинено і проведено розподіл ділянки в натурі із зазначенням меж відповідно до висновку експертизи від 18 грудня 2017 року (а.с. 218 - 219).

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що на земельній ділянці, що виділена у власність ОСОБА_10 та ОСОБА_4, знаходяться такі господарські споруди, як сарай літ. «Б» та убиральня літ. «Е», що їм не належать, вже були предметом апеляційного перегляду при перегляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 лютого 2018 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4., ОСОБА_10 про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності, припинення спільної часткової власності та за позовом ОСОБА_4., ОСОБА_10 до ОСОБА_1 про виділ частки нерухомого майна, що є у спільній частковій власності і їм була надана відповідна оцінка (а.с. 215 - 217).

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до вимог 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, коли суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи і дав їм належну оцінку, тому оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, так як відповідає нормам матеріального і процесуального права, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: В.І. Кривортенко

О.І. Собина