Ухвала

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 761/13050/15-ц

провадження № 61-17917св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Карпенко С. О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення ненарахованої та невиплаченої оплати праці за роботу у вихідні дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», поданою Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Стрюковою ІриноюОлександрівною, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року і за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який уточнила в процесі розгляду справи, до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про стягнення ненарахованої та невиплаченої оплати праці за роботу у вихідні дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнено з ПАТ «КБ «Надра» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за роботу у вихідні дні в січні 2009 року в сумі 1 251,04 грн, компенсацію (індексацію) втрати частини заробітної плати - 995,83 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку - 246 767,51 грн, а всього 249 014, 51 грн (суми нараховані без відрахування обов'язкових податків та зборів).

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О. задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку змінено, зменшено розмір стягненої суми з 246 767,83 грн до 12 338,39 грн. Зазначено, що загальна сума, яка підлягає стягненню становить 14 585,26 грн. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І. О., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року в частині стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні дні в січні 2009 року в сумі 1 251,04 грн, компенсації (індексації) втрати частини заробітної плати - 995,83 грн і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року і залишити без змін рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкової І. О., а ухвалою від 05 травня 2017 року - за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

02 травня 2018 року справу № 761/13050/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Стрільчука В. А., суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Ступак О. В., Усика Г. І.

05 грудня 2018 року до Верховного Суду надійшли заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. та про наявність підстав для відводу (самовідводу) судді Усика Г. І.

Ухвалою Верховного Суду від 05 грудня 2018 року задоволено самовідвід судді Усика Г. І. від участі у розгляді цієї справи та передано її для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Стрільчука В. А., суддів: Карпенко С. О., Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Ступак О. В.

Заява про відвід обґрунтована тим, що суддя Карпенко С. О., будучи доповідачем при розгляді Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги ПАТ «КБ «Надра», поданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюковою І. О., на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 09 липня 2015 року в аналогічній справі за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «КБ «Надра» про стягнення грошової оплати праці за роботу у неробочі (вихідні) дні, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку, в якій представником позивача також був ОСОБА_2, після оголошення ухвали від 08 червня 2016 року тривалий час не видавала її копії. Ці дії (бездіяльність) судді були оскаржені до Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, голови суду. Тому, на думку заявника, суддя Карпенко С. О., знаючи, що представником ОСОБА_5 та ОСОБА_1 у тотожних справах є один і той же представник, причетний до подання скарг на суддю Карпенко С. О., буде упередженою та необ'єктивною. А тому наявні обставини, передбачені пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Заявлений відвід є необґрунтованим з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Згідно з частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб'єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об'єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Зміст заяви про відвід судді Карпенко С. О. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, для відводу судді.

Доводи про порушення суддею строків виготовлення повного тексту процесуального рішення та оскарження таких дій судді до компетентних органів не можуть бути достатньою підставою для відводу судді.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для сумніву в неупередженості чи об'єктивності судді Верховного Суду, якому заявлено відвід.

Враховуючи необґрунтованість заявленого відводу судді Карпенко С. О., питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України необхідно передати для вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Верховного Суду Карпенко С. О. передати для вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов
С. О. Погрібний
О. В. Ступак