Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 187/472/16-ц

провадження № 61-11442св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року у складі судді Іщенко І. М. та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Макарова М. О., Максюти Ж. І., Прозорової М. Л.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту (далі - Договір) в іноземній валюті в розмірі 20 890,00 дол. США, згідно з яким позичальник зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі до 13 травня 2038 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, починаючи із дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Договором ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договори поруки від 14 серпня 2008 року № 0/2, № 0/3 із ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких поручителі зобов'язались солідарно відповідати за виконання Договору у тому ж обсязі, що й ОСОБА_4, і відповідати в повному обсязі за сплату основного боргу, процентів, неустойки і відшкодування збитків.

Всупереч умовам Договору ОСОБА_4 не здійснювала платежів з погашення кредиту, чим порушила взяті на себе договірні зобов'язання.

22 січня 2016 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 12 травня 2016 року вимоги банку залишені без задоволення.

У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідачів кредитну заборгованість в розмірі 7 563,71 дол. США, заборгованість за процентами - 1 076,52 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення процентів - 4 265,09 грн та судовий збір у розмірі 3 346,27 грн.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 14 травня 2008 року в розмірі 7 563,71 дол. США, заборгованість за процентами в розмірі 1076,52 дол. США, а всього 8 640,23 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 4 265,09 грн, судовий збір в розмірі 3 346,27 грн в рівних частках з кожного по 1 115,42 грн на користь ПАТ « УкрСиббанк».

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим договорами поруки з ОСОБА_5, ОСОБА_6, належним чином не виконувала, тому на підставі статей 526, 553, 554 ЦК України заборгованість за кредитним договором необхідно солідарно стягнути з боржника і поручителів.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року змінено в частині стягнення боргу в солідарному порядку з боржника ОСОБА_4 та поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 Стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ « УкрСиббанк»заборгованість за кредитним договором № 0 від 14 травня 2008 року у сумі 8 640,23 дол. США, з яких: 7 563,71 дол. США - кредитна заборгованість, 1076,52 дол. США - заборгованість за процентами, а також 4 265,09 грн пені за несвоєчасне погашення процентів. Стягнуто із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ПАТ « УкрСиббанк»заборгованість за кредитним договором № 0 від 14 травня 2008 року у сумі 8 640,23 дол. США,у тому числі: 7 563,71 дол. США - кредитна заборгованість, 1076,52 дол. США - заборгованість за процентами, а також 4 265,09 грн пені за несвоєчасне погашення процентів. Рішення у частині стягнення судового збору залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки ОСОБА_5, ОСОБА_6 кожен окремо поручився за виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 перед ПАТ «УкрСиббанк», а тому вони не можуть солідарно нести відповідальність за цими зобов'язаннями.

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_5, ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вищевказані судові рішення у частині задоволення позовних вимог до них як поручителів про стягнення кредитної заборгованості скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк припинення поруки за кредитним зобов'язанням закінчився після спливу шестимісячного строку з дати останнього платежу по тілу кредиту 21 липня 2014 року та за процентами 25 травня 2015 року. Вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу за кредитом позивач не пред'являв, а у листі від 22 січня 2016 року містилася лише вимога про погашення процентів у сумі 629,44 дол. США.

Також поручителі в касаційній скарзі посилалися на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, згідно з яким у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Крім того, вказували, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували, що ними до суду першої інстанції подано заперечення на позов, у якому містилося клопотання про застосування строку позовної давності, зокрема про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення пені.

У липні 2017 року на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ПАТ «УкрСиббанк» надійшло заперечення на касаційну скаргу, мотивоване тим, що шестимісячний строк настання строку виконання основного зобов'язання поручителів при зміні строку в порядку, визначеному договором, настає на 41 день з дня направлення вимоги, тобто з 03 березня 2016 року. Отже, шестимісячний строк, визначений частиною четвертою статті 559 ЦК України, спливає 03 вересня 2016 року, водночас позивач звернувся до суду з позовом 16 травня 2016 року, тобто у межах цього строку, а несплата щомісячних платежів не тягне за собою зміну строку виконання основного зобов'язання. Також ПАТ «УкрСиббанк» зазначало, що вимоги відповідачів про застосування спеціальної позовної давності щодо пені є необґрунтованими, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» просило стягнути її розмір саме у межах річного строку, тобто з 27 липня 2015 року до 12 травня 2016 року.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

27 лютого 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2018 року касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою.

Правовідносини у справі, яка переглядається, є подібними із правовідносинами, що виникли у справі № 408/8040/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Постановою ВеликоїПалати Верховного Суду від 13 червня 2018 року касаційні скарги ОСОБА_9 та ПАТ «Дельта Банк» залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2018 року касаційне провадження у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 поновлено.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки зазначеним вище вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди попередніх інстанцій установили, що 14 травня 2008 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір № 0 в іноземній валюті в розмірі 20 890,00 дол. США, згідно з яким відповідач зобов'язалась повернути кредит в повному обсязі до 13 травня 2038 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, починаючи із дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 14 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору (а. с. 6-12).

Відповідно до пункту 1.6 Договору сторони погодили черговість погашення грошових зобов'язань та підписали графік погашення кредиту (додаток № 1 до Договору).

У пункті 2.1 Договору зазначено, що виконання зобов'язань позичальника за цим Договором забезпечується:

заставою нерухомості (однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1), яка є власністю ОСОБА_4;

порукою ОСОБА_5, ОСОБА_6

14 травня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед ПАТ «УкрСиббанк» були укладені договори поруки від 14 серпня 2008 року № 0/2, № 0/3 із ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до яких поручителі зобов'язались солідарно відповідати за виконання Договору у тому ж обсязі, що й ОСОБА_4, і відповідати в повному обсязі за сплату основного боргу, процентів, неустойки і відшкодування збитків (а. с. 21-24).

Відповідно до пункту 1.2 цих договорів поручителям були добре відомі всі умови Договору, а саме сума кредиту - 20 890 дол. США, термін виконання основного зобов'язання - до 13 травня 2038 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості станом на 12 травня 2016 року її розмір становить 7 563,71 дол. США - за кредитом, 1 076,52 дол. США - за процентами, пеня за несвоєчасне погашення процентів - 4 265,09 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Зазначений висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 3.1 договорів поруки зазначено, що цей договір діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним Договором.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника (пункт 3.1) не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, &que=;основне зобов'язання&qum:; - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обов'язки сторін кредитного договору.

Як убачається з Договору, позичальник ОСОБА_4 (а отже, і поручителі) взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 13 травня 2038 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком погашення платежів (пункт 1.2.2).

Згідно з пунктом 6.2 Договору у випадку несплати позичальником чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення банку за умови якщо: банк направив вказане повідомлення за адресою позичальника, позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язань позичальника за договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вказаного повідомлення банку.

Як убачається з матеріалів справи 22 січня 2016 року на адресу позичальника ОСОБА_4 та її поручителів ОСОБА_5, ОСОБА_6 були направлені вимоги про погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення у розмірі 629,44 дол. США (прострочена заборгованість за процентами). У разі не усунення порушень на 32-й день з дня отримання цієї вимоги, а в разі відсутності підтвердження отримання вимоги - з 41-го календарного дня з дати відправлення цієї вимоги про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», банк вимагає виконання зобов'язань за Договором, а саме: сплати заборгованості з повернення суми кредиту в повному обсязі, сплати нарахованих процентів, загальна сума 8 193,15 дол. США (а. с. 25-38).

Разом з цим у матеріалах справи є відомості лише про отримання зазначеної вимоги ОСОБА_4 02 лютого 2016 року, коли отримали такі вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_5, інформації немає, і цю обставину судами не встановили.

Відповідно до вимоги від 22 січня 2016 року та умов Договору відповідачі, не виконавши таку вимогу протягом 31 календарного дня з дати її отримання, фактично змінили строк виконання основного зобов'язання.

Згідно з додатком № 1 до Договору та пунктом 1.3.4 Договору погашення кредиту та сплата нарахованих процентів за користування кредитом здійснюються щомісячно, зокрема, тіла кредиту - з 10 до 12 число, процентів з 01 до 10 число кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані такі проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У пункті 1.3 договорів поруки зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором,

Отже, оскільки Договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, то з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Суди попередніх інстанцій, стягуючи з позичальника та поручителів заборгованість за Договором, не врахували вищенаведених норм матеріального права та обставин справи, не з'ясували, коли позичальник здійсненив останній платіж за Договором за кожною із складових заборгованості, коли поручителі отримали вимоги банку, оскільки саме з цієї дати відповідно до умов Договору обраховується настання терміну дострокового повернення кредиту, не встановили, чи пред'явив банк вимогу до поручителя в межах шести місяців за кожним місячним платежем, та за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє.

Доводи касаційної скарги про застосування до вимог про стягнення пені спеціальної позовної давності не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки позивач просив стягнути її розмір саме у межах річного строку, тобто з 27 липня 2015 року до 12 травня 2016 року.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки суди не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, не дослідили та не надали належної правової оцінки зібраним у справі доказам, відповідно до статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають скасуванню в частині позовних вимог до поручителів з передачею справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. Під час нового розгляду справи судам належить урахувати вищевикладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати.

Справу передати у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий СуддіВ. С. Висоцька А. О. Лесько С. Ю. Мартєв І. М. Фаловська С. П. Штелик