10 вересня 2018 року м. Кремінна
Справа № 414/1717/18
Провадження № 2/414/446/2018
Кремінський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
ОСОБА_2 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, вказавши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4
В обґрунтування позову зазначається, що ОСОБА_2 є співвласником житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою, крім позивача, також зареєстровані її мати - третя особа у зазначеній справі ОСОБА_5, а також син позивача та онук третьої особи ОСОБА_3
Відповідач у 2016 році виїхав за заробітки у м. Київ і по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Крім того, в останній час у позивача із сином склалися неприязні відносини, у зв'язку з чим останній змінив свій номер телефону і жодних відомостей про нього позивач не отримує понад рік. В той же час, внаслідок реєстрації сина у її будинку позивач позбавлена можливості впорядкувати документанцію на будинок та отримати субсидію на комунальні послуги, тому відповідно порушуються права позивача як власника.
Таким чином, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним жилим приміщенням.
У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву на позов він також не подав.
Третя особа в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій вказала, що просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки ним не повідомлялися, відзиву на позову він не подав, у той час як позивач не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.
Також у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2) разом з третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - матір'ю позивача ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24 січня 1994 року у рівних частках є власниками житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 21). Також власником зазначеного будинку був батько позивача ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22). Зазначені обставини також підтверджуються технічним паспортом на зазначений житловий будинок (а.с. 18-20).
Відповідно до довідки про склад сім'ї та розподіл платежів за житлово-комунальні послуги, виданої Виконавчим коміетом Бараниківської сільської ради Кремінського району Луганської області № 02-29/159 від 11.05.2017, позивач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною адресою також зареєстрований син позивача ОСОБА_3 та її мати - третя особа ОСОБА_4, що також вбачається з відомостей домової книги від 24.01.1994 (а.с. 9-11, 17).
З акту обстеження фактичного проживання від 02.07.2018, підписаного депутатом Бараниківської селищної ради Кремінського району Луганської області ОСОБА_7, вбачається, що понад десять років відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).
Як зазначається у ст. 72 Житлового кодексу Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316, 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин. У зв'язку з цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_4 є власниками в рівних частках житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якій залишається зареєстрованим син позивача та онук третьої особи - відповідач ОСОБА_3, що позбавляє позивача права вільно користуватися та розпоряджатися належною їй власністю.
Враховуючи зазначені обставини, а також той факт, що ОСОБА_3 не проживає за адресою своєї реєстрації понад один рік, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні актом обстеження фактичного проживання мешканців будинку від 02.07.2018, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1; місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2; місце реєстрації: АДРЕСА_1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3; місце проживання: місце проживання: АДРЕСА_1), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Луганської області безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Кремінського районного суду Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя І.Г. Безкровний