Справа № 496/3789/18
Провадження № 2-о/496/148/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши заяву про забезпечення позову у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Біляївської міської Ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опікунства, -

В С Т А Н О В И В :

До суду разом з вказаною заявою надійшла заява про забезпечення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що душевне здоровя ОСОБА_3 значно погіршилось та вона почала поводитись вкрай неадекватно. Перебуваючи у цьому стані демонтувала та винесла з будинку ванну, відключила електро- та водопостачання, замотала скетчем унітаз, зняла кімнатні двері. Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_3 не може розуміти та усвідомлювати наслідки своїх дій та керувати ними. Складено позов та подано до суду від ОСОБА_3 про виселення сина, невістки та онуки. Вважають, що майно в будь-який час може бути відчужено до третіх осіб.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23386488, ОСОБА_3 належить житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, м. Біляївка, вул. Фрунзе, 129.

Так як невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду чи зробити його неможливим, у разі, якщо ОСОБА_3 вчинить дії по відчуженню будинку, необхідно накласти на нього арешт.

Накладаючи арешт на будинок, суд виходить з того, що зазначений обєкт матеріального світу не псується внаслідок арешту, а арешт полягає в забороні здійснювати юридично значимі дії відносно них. Права власності на них не припиняється.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Стосовно вимог заяви щодо заборони вчиняти певні дії по виселенню осіб, суд вважає їх необґрунтованими, так як наразі особа є дієздатною, інше може бути встановлено тільки рішенням суду, яке набрало законної сили, тому вона має право по своєму волевиявленню вчиняти дії щодо належного їй майна.

Крім того, державні реєстратори та нотаріуси не можуть вчиняти будь-яких дій щодо обєкту нерухомості при наявності арешту майна на будинок, тому вимога щодо заборони їм вчиняти певні дії є безпідставною та зайвою.

Стосовно вимоги щодо заборони вчиняти будь-які дії щодо майна будь-яким іншим особам, то згідно приписів чинного законодавства, право власності є непорушним, тому інші особи апріорі не можуть цього робити, якщо ці дії є незаконними, так як за це передбачена встановлена законом відповідальність.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивачів про забезпечення позову у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Орган опіки та піклування Біляївської міської Ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опікунства задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок з надвірними спорудами № 129 по вулиці Фрунзе (Франка) в м. Біляївка, Одеської області, який належить ОСОБА_3.

В іншій частині заяви відмовити.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Біляївський районний суд Одеської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Буран В.М.

07 вересня 2018 року