Провадження № 2/161/4370/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Філюк Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т АН О В И В:

01 листопада 2018 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Свій позов мотивує тим, що 12 квітня 2017 року помер його батько ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в с. Сарнівка Луцького району Волинської області по вул. 8 Березня, 18, а також земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства площею 2,8088 га., кадастровий номер :04:000:0134, та площею 6,0616 га., кадастровий номер :04:000:0133.

Вказує, що житловий будинок перейшов у спадкування батька від його матері, однак він за життя не встиг оформити своїх спадкових прав.

Зазначає, що спадкоємцями першої черги за законом є позивач (син спадкодавця) та відповідач (донька спадводавця).

Позивач вказує, що належним чином прийняв спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України за фактом спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті.

Відповідач також подала заяву про прийняття спадщини.

В подальшому, між ними, відповідно до ст.1278 ЦК України, був укладений договір про поділ спадкового майна, за яким спадкоємці вирішили виділити відповідачу земельні ділянки, а позивачу житловий будинок.

Однак нотаріус відмовила у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки в нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього.

Враховуючи вищенаведене, просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_3, який помер 12 квітня 2017 року, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в с. Сарнівка Луцького району Волинської області по вул. 8 Березня, 18.

Позивач у судове засідання не зявився, однак подав письмову заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, однак була присутня у підготовчому засідання, під час якого зробила усну заяву про визнання позову.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 квітня 2017 року помер ОСОБА_3 (далі спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть від 12 квітня 2017 року серія І-ЕГ №202339 (а.с.7).

З матеріалів спадкової справи останнього слідує, що до кола спадкоємці першої черги за законом входять його син, ОСОБА_1 (позивач), а також його донька, ОСОБА_2 (відповідач).

При цьому, як слідує з матеріалів спадкової справи, обидва спадкоємця прийняли спадщину шляхом подання відповідних заяв нотаріусу.

Як встановлено судом, за життя спадкодавець заповіт не складав.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини слід дійти висновку, що єдиними спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є позивача та відповідач у справі.

Відповідно до вимог статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтями 1268-1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Згідно з ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

У відповідності до ст.346 ЦК України, смерть власника є однією з підстав припинення права власності.

Під час судового розгляду встановлено, що спадкодавцю за життя належав житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в с. Сарнівка Луцького району Волинської області по вул. 8 Березня, 18, який був прийнятий ним у спадщину після смерті його матері ОСОБА_4, право власності якої підтверджується витягом з погосподарської книги сільської ради (а.с.6, 24);

При цьому, під час оформлення спадкових прав, сторони скористалися передбаченим ч.3 ст.1267 ЦК України правом на перерозподіл спадщини між собою, і 05 грудня 2017 року уклали нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна, в якому визначили, що вищенаведений житловий будинок виділяється у власність позивачу (а.с.11).

Однак, нотаріус при видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок виніс постанову про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії, оскільки у позивача відсутні оригінали правовстановлюючих документів на нього (а.с.13).

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи той факт, що факт належності спадкодавцю на час смерті житлового будинку підтверджуються наявним в матеріалах справи витягом з погосподарської книги, враховуючи позицію відповідача, яка не висловила жодних заперечень щодо визнання права власності за позивачем, а також визнала позов повністю та беззастережно у підготовчому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 89, 175, 265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 346, 392, 1216, 1217, 1222, 1261, 1268-1270 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 12 квітня 2017 року, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого в с. Сарнівка Луцького району Волинської області по вул. 8 Березня, 18.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_2).

Дата складення повного тексту рішення 22 грудня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк