Справа № 454/939/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Коваль Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, з участю третьої особи Органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позовній заяві вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який між ними згідно рішення суду від 07.09.2017р. розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., з народження якої її доглядом, вихованням та утриманням фактично займається позивачка. Зазначає, що вже третій рік відповідач до дочки не приїжджає, дитину не виховує, коштів на її проживання не надає, зовсім не цікавиться життям та здоров»ям дитини. Вихованням дитини займається позивачка, у чому їй допомагають її ж батьки. Вказує, що дочка хворіє, так вона перенесла в травні-червні 2017р. пневмонію, в липні-серпні 2017р. бронхіт, в лютому 2018р. гострий бронхіт. Позивач працює медичною сестрою в Сокальській ЦРЛ та проживає з своїми батьками в с. Бутини Сокальського району. Дочки відповідач фактично не визнає, під час розірвання шлюбу заявляв, що він не є батьком дитини, а тому його не цікавить подальша її доля. Зазначає, що ухилення батька від виконання своїх обов'язків виражається в тому, що він не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Просить позбавити відповідача батьківських прав, відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1..

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, в обґрунтування вимог зіслалася на доводи, як і викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що відповідач дитиною взагалі не цікавиться, не цікавиться її життям. Один чи два рази відповідач брав дочку на базар, де купував їй речі. Твердження відповідача про відкриття на дочку рахунку у банку не відповідає дійсності, так як жодного підтвердження цьому він не надав.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, додатково повідомив, що факт не виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дочки є повністю доведений зібраними доказами у справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовних вимог не визнав. Щодо рахунку у банку повідомив, що такий відкрив на своє ім»я, де відкладає кошти для дочки так як вона є малолітньою. Вказує на те, що в 2017 році розлучилися із позивачкою, після чого позивачка йому давала дитину та він декілька разів возив її на базар, де купував речі та іграшки. В даний час він не може дійти згоди із позивачкою щодо відвідування дитини, коли телефонує їй, вона не відповідає на телефонні дзвінки.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сокальської РДА в судове засідання не прибув, надав суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити без його участі, підтримує висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дочки.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав.

З оглянутої в судовому засіданні копії свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. серії НОМЕР_1 встановлено, що батьками малолітньої дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Згідно рішення Сокальського районного суду від 07.09.2017р., шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 28.03.2018р. складеного Великомостівською міською радою, встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_5 у житловому будинку власником якого є її батько ОСОБА_6. Умови проживання є задовільними.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 21.05.2018р. складеного Великомостівською міською радою, крім вище вказаного, наводиться те, що ОСОБА_1 є розлученою із чоловіком ОСОБА_2, який проживав за її адресою без реєстрації з листопада 2013р. до липня 2014р. В вихованні дитини допомагає мати, батько участі не приймає, матеріально не допомагає.

Згідно характеристик із місця проживання від 28.03.2018р., що надана Великомостівською міською радою та місця праці від 18.05.2018р., що надана Сокальською ЦРЛ, встановлено, що як за місцем проживання та праці позивач ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Дослідженими письмовими показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 15.03.2018р., встановлено, що вони є сусідами позивачки та вказують на те, що з народження малолітня дитина ОСОБА_5 проживає із матір»ю ОСОБА_1 в с. Бутини. Їм відомо, що батько дитини ОСОБА_2 на протязі трьох років до дочки не приїздить та дитину не виховує, а також зі слів матері їм відомо, що батько не надає матеріальної допомоги на утримання дочки. Вихованням дитини займається лише матір.

В свою чергу, згідно з висновком органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 18.06.2018 року № 1180/01-11 орган опіки та піклування вважає за не доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1..

Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Ці підстави є вичерпними.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи з наступних підстав.

Позивач посилається на те, що відповідач не цікавиться життям дитини, не відвідує її, не цікавиться розвитком, не несе витрат щодо утримання, всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про недостатнє виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дочки, однак не є тим свідомим нехтуванням батька щодо своїх батьківських обов'язків, яке характеризується його винною поведінкою, з якими закон пов'язує можливість застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує висновок органу опіки та піклування Сокальської районної державної адміністрації від 18.06.2018 року про не доцільне позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1..

Також згідно рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що поведінку відповідача відносно дитини не можливо розцінити як свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, оскільки відповідач бажав та бажає бачитися з дочкою, однак на прохання колишньої дружини не приймав участі у її вихованні, проте в подальшому має намір спілкуватися з дитиною.

Крім того, позивач не зміг аргументувати в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до їх дочки.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків та приймаючи до уваги вищевикладені обставини, в тому числі ставлення ОСОБА_2 до дочки, його бажання приймати участь у її вихованні, а також відсутності в діях відповідача свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. - відмовити.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.09.2018 року.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце проживання: АДРЕСА_2.

Третя оосба: Орган опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації: місце знаходження: Львівська область, м. Сокаль, вул. Шептицького, 26.

Головуючий: Т. В. Струс