Справа № 344/7153/18
Провадження № 2/344/3185/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

06 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.

секретаря Бухвак І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до відповідача, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 21 травня 2015 троку Департаментом комунального господарства, транспорту і звязкуАДРЕСА_1, яка знаходиться в будинку № 5 по вул. Нова, що в м. Івано-Франківську, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та позивачу ОСОБА_1. Зазначена вище квартира розташована на 7 поверсі девяти поверхового будинку та складається з 2 (двох) окремих ізольованих кімнат житловою площею 31,7 кв.м., а саме: 12,5 кв.м. та 19,2 кв.м., веранди площею 3,5 кв.м., кухні площею 13,6 кв.м., двох коридорів, вбиральні, ванної кімнати. Загальна площа квартири становить 63,2 кв.м. Позивач та відповідач одружились 25.02.1978 року, про що 15.01.2001 року було видано свідоцтво про одруження. З часу заселення у зазначену вище квартиру, ми спільно користувались даним приміщенням. Однак, уже протягом тривалого часу, а саме, більше десяти років сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства і проживають у квартирі у різних кімнатах. Відповідач неодноразово без дозволу брав особисті речі позивача, а також оформляв кредит, який доводилося погашати позивачу. Слід також зазначити, що позивач самостійно сплачує з власних коштів платежі по квартирній платі та платі за комунальні послуги , оскільки відповідач не бажає надавати будь-які кошти. Отже, у даному випадку виконання позивачем обовязків по оплаті за квартиру та надання комунальних послуг ускладнюється наявністю лише одного особового рахунку. Позивач зазначає, згідно чинного законодавства, спільна квартира не може бути поділена у натурі, оскільки не можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Також позивач зазначила, що заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 07.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки з боку відповідача виникають часті сварки та конфлікти з приводу користування та спільної оплати за користування квартирою та її утримання, позивач змушена звернутися до суду з вимогою встановити порядок користування квартирою, а саме: позивачу ОСОБА_1 залишити в користуванні житлову кімнату площею 19,2 кв.м. та веранду площею 3,5 кв.м., відповідачу ОСОБА_2 залишити в користуванні житлову кімнату площею 12,5 кв.м. Кухню площею 13,6 кв.м., вбиральню площею 0,7 кв.м., ванну кімнату площею 5,0 кв.м., коридор площею 1,9 кв.м. та 6,8 кв.м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Вважає, що встановлення такого порядку користування житловими приміщеннями даної спільної квартири не порушить житлових прав та інтересів відповідача, який не погоджується добровільно документально оформити порядок користування житловими приміщеннями, та житлові умови нікого з них погіршені не будуть, адже відповідач вже шість років займає саме цю кімнату, яку позивач просить йому виділити, там постійно знаходяться його особисті речі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомлено.

З урахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування житловим приміщенням, внаслідок чого ОСОБА_1 позивається про його відновлення до ОСОБА_2 шляхом визначення порядку користування квартирою.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1.2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 07.05.2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду розірвано (а.с.15).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 являються власниками квартири АДРЕСА_2, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 21.05.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9,10), в якій спільно проживають.

Згідно копії технічного паспорту на квартиру (а.с.11-12) квартира АДРЕСА_3, загальною площею 63,2 кв.м., складається з двох кімнат житловою площею 31,7 кв.м., в тому числі 1-а кімната 12,5 кв.м., 2-а кімната 19,2 кв.м., а також кухня площею 13,6 кв.м., вбиральня 0,7 кв.м., ванна кімната площею 5,0 кв.м., коридор 1,9 кв.м. та 6,8 кв.м., веранда - 3,5 кв.м.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК).

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Позивач зазначила, що між нею та відповідачем часто виникають конфлікти. Позивач також зазначає, що сплачує платежі по квартирній платі та платі за комунальні послуги з власних коштів.

В судовому засіданні було допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_3, яка являється сестрою позивача, пояснила суду, що сторони по справі більше шести років не підтримують подружніх відносин, проживають разом в вищевказаній квартирі в окремих кімнатах, однак між ними часто виникають конфлікти та сварки. Позивач ОСОБА_1 користується житловою кімнатою площею 19,2 кв.м. та верандою площею 3,5 кв.м., а відповідач ОСОБА_2 користується житловою кімнатою площею 12,5 кв.м.

Свідок ОСОБА_4, яка є невісткою сторін, суду пояснила, що сторони по справі вже 10 років не проживають однією сімєю, а останні шість років проживають в різних кімнатах. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між сторонами відбуваються часті конфлікти. Позивач ОСОБА_1 користується житловою кімнатою площею 19,2 кв.м. та верандою площею 3,5 кв.м., а відповідач ОСОБА_2 користується житловою кімнатою площею 12,5 кв.м.

Відповідно до ч.ч. 2,5 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Як вбачається з ст. 179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Між сторонами склався порядок користування житловим приміщенням, а саме: позивач ОСОБА_1 користується житловою кімнатою площею 19,2 кв.м. та верандою площею 3,5 кв.м., а відповідач ОСОБА_2 користується житловою кімнатою площею 12,5 кв.м.

Вказаний позивачем варіант найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників і що встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 368 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному зі співвласників.

Відтак, оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 358 ЦК України, ст.ст. 2,4,12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою - задовольнити.

Встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі № 47, яка знаходиться в будинку № 5 по вул. Нова в м. Івано-Франківськ наступним чином: позивачу ОСОБА_1 залишити в користуванні житлову кімнату площею 19,2 кв.м. та веранду площею 3,5 кв.м., відповідачу ОСОБА_2 залишити в користуванні житлову кімнату площею 12,5 кв.м. Кухню площею 13,6 кв.м., вбиральню площею 0,7 кв.м., ванну кімнату площею 5,0 кв.м., коридор площею 1,9 кв.м. та 6,8 кв.м., залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області.

Суддя Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2018 року.