Справа № 345/1047/18
Провадження № 22-ц/779/981/2018
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В.
Суддя-доповідач Мелінишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

за участю секретаря: Возняк В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду в складі судді Якиміва Р.В., ухвалене 31 травня 2018 року в м. Калуші, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з 01.08.2015 року по 01.03.2018 року в розмірі 2851,57 грн.

Позов мотивовано тим, що сторони є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу проживає з матір'ю та знаходиться на її вихованні. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.11.2012 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 400 грн щомісячно. В подальшому розмір цих аліментів збільшувався. Зокрема, рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.02.2016 року - до 500 грн щомісячно, а рішенням Калуського міськрайонного суду від 13.12.2017 року - до 1000 грн щомісячно, однак не менше 50-ти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані рішення ОСОБА_2 належним чином не виконував, а тому виникла заборгованість по сплаті аліментів. З цих підстав просила задовольнити позов.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несплату аліментів за період з 01.03.2017 року по 01.03.2018 року в розмірі 1752, 50 грн.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що в зв'язку з неналежним виконанням аліментних зобов'язань з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути пеню в межах заявленого відповідачем річного строку позовної давності.

ОСОБА_1 подала на вказане рішення апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Так, згідно норм ч.1 ст. 196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.22 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом ч.1 ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім окремих випадків, до яких стягнення пені за прострочення сплати аліментів не відноситься. Висновок щодо цього міститься і в ухвалі Колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 1 квітня 2009 року. Однак, при вирішенні справи його судом не застосовано.

А отже, в суду не було правових підстав для застосування спеціальної позовної давності та стягнення з відповідача пені в межах річного строку, визначеного ст. 258 ЦК України.

Також вказує, що в зв'язку із злісним ухиленням відповідача ОСОБА_2 від виконання свого обов'язку по сплаті аліментів вироком Калуського міськрайонного суду від 08.06.2018 року його притягнуто до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.164 КК України.

Посилаючись на вищезазначені обставини, просила рішення скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_2 не подав.

Згідно із п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

У зв'язку з чим справа підлягає розгляду Апеляційним судом Івано-Франківської області.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.

ОСОБА_2 доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

За змістом ч.ч.1, 2 та 5 ст.263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає вищезазначеним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 02.10.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 05.05.2008 року народилась дочка ОСОБА_4. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.11.2012 року шлюб між ними розірвано, доньку залишено на вихованні та утриманні матері. В подальшому рішенням Калуського міськрайонного суду від 16.02.2015 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с.5,6-7,14).

З матеріалів справи вбачається, що на утримання неповнолітньої дочки сторін до досягнення нею повноліття рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.11.2012 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти у розмірі 400,00 грн. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 23.02.2016 року збільшено розмір стягуваних аліментів до 500,00 грн. На підставі рішення цього ж суду від 13.12.2017 року - до 1000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому попередні виконавчі листи відкликано, а стягнення аліментів в зміненому розмірі розпочато з вступу рішення в законну силу(а.с.8-13).

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 належним чином судові рішення не виконував, внаслідок чого в нього виникла заборгованість по аліментних зобов'язаннях. Так, згідно розрахунку аліментів головного державного виконавця Калуського МР відділу державної виконавчої служби ОСОБА_5 по виконавчих листах №0908/4436/12 від 14.08.2012 року, №345/456/16-ц від 09.03.2016 року та №345/3652/17 від 27.12.2017 року станом на березень 2018 року (час звернення ОСОБА_1 із позовом до суду) заборгованість ОСОБА_2 по аліментних зобов'язаннях склала 14 750, 61 грн (а.с.16-18).

Визначений державним виконавцем розмір заборгованості відповідачем не спростовано. Крім того, як встановлено в засіданні апеляційного суду, відповідача притягнуто до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

З'ясовано, що позивач просила стягнути з ОСОБА_2 пеню за несплату аліментів за період з серпня 2015 року по березень 2018 року в розмірі 2851,57 грн. Така обчислена нею окремо за кожен місяць прострочки, на обґрунтування чого подано відповідний розрахунок (а.с. 19-20).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції правильно виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем обов'язку зі сплати аліментів на користь позивачки, що є підставою для стягнення з нього пені.

Разом з тим, застосовуючи норму ст. 258 ЦК України до правовідносин сторін, суд першої інстанції не врахував, що згідно із ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст.138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу. А відтак, на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

За наведеного розмір пені судом визначено неправильно, оскільки до спірних правовідносин помилково застосовано позовну давність та зменшено в зв'язку з цим грошову суму пені, що підлягає стягненню з ОСОБА_2

Відповідно до частини 1 статті 196 СК України в редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» (що набув чинності 8 липня 2017 року) у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

Zp=(A1Х1%ХQ1)+(A2Х1%ХQ2)+……….(AnХ1%ХQn), де:

Zp - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Відтак, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розрахунок пені до 01 березня 2018 року здійснено позивачем на підставі ст.196 СК України, без врахуванням правової позиції Верховного Суду України, щодо застосування ст.196 СК України в новій редакції. Натомість, розрахунок зі сплати пені з врахуванням нової редакції статті 196 СК України мав би вказати на значно більший розмір пені, оскільки відповідно до її положень пеня розраховується від дня прострочення до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення судом, а не обмежується місяцем, у якому аліменти не були сплачені, як розраховувалась пеня до цього.

Однак, зважаючи на позицію ОСОБА_1 та здійснення нею розрахунку пені лише за період прострочення кожного платежу у межах одного місяця, суд при розгляді справи не вправі здійснювати таке нарахування, оскільки вказане слід вважати виходом за межі позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі доводів апеляційної скарги, однак не може вийти за межі позовних вимог.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищезазначене, враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову повністю. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог за період з 1 серпня 2015 року по 1 березня 2018 року у сумі 2 851,57 грн.

Зважаючи на ухвалення апеляційним судом нового рішення на користь ОСОБА_1, яка звільнена від сплати судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн у зв'язку із розглядом справи судом першої інстанції та в розмірі 1057,20 грн у зв'язку з розглядом апеляційної скарги, а всього 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 31 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 2 851,57 грн пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з 1 серпня 2015 року по 1 березня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн у зв'язку із розглядом справи судом першої інстанції та в розмірі 1057,20 грн у зв'язку з розглядом апеляційної скарги, а всього 1762,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2018 року.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

О.О. Томин