Ухвала

Іменем України

06 вересня 2018 року

місто Київ

справа № 759/19610/14-ц

провадження № 61-39480ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - ОСОБА_5,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року у складі судді Макаренка В. В. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2016 року у складі колегії суддів: Ящук Т. І., Немировської О. В., Чобіток А. О.,у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 25 червня 2018 року із застосуванням засобів поштового зв'язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2016 року.

До матеріалів касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовувалось тим, що представник заявника, який супроводжував цю цивільну справу, звільнився з банку та не передав матеріали справи новому представнику, а після проведеної інвентаризації та ознайомлення із матеріалами справи стало відомо про наявність рішення Апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2016 року, яке заявник не отримував за новою адресою.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2018 року підстави поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, касаційну скаргу залишено без руху та надано строку до 20 серпня 2018 року для подання заяви про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, у якій судом запропоновано навести інші підстави для поновлення строку та надати відповідні докази.

У серпні 2018 року від заявника надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовувалось тими ж доводами, що наводились заявником раніше при поданні касаційної скарги, зокрема тим, що з 05 жовтня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим прийнято рішення про скасування всіх довіреностей на представництво банку та/або вчинення правочинів від його імені, крім того представник заявника, яка супроводжувала зазначену справу звільнилася з банку та не передала матеріали справи новому представнику, а лише після проведення інвентаризації та ознайомлення із матеріалами справи банк дізнався про оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії» ).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «ОлександрШевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Відповідно до частини третьої статті 394 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов'язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

З метою виконання процесуального обов'язку дотримання строку на касаційне оскарження судових рішень, особа, яка має намір подати касаційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, в тому числі, спрямовані на своєчасне одержання судових рішень.

Посилання ПАТ «Дельта Банк» на те, що у зв'язку із введенням тимчасової адміністрації та призначенням уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в банку, якою прийнято рішення про скасування всіх довіреностей на представництво банку та/або вчинення правочинів від його імені, не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку, оскільки відповідно пункту 1 частини четвертої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Зважаючи на наведене, відсутність довіреностей на представництво банку не може вважатися перешкодою своєчасного звернення до суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

ПАТ «Дельта Банк» не наведено обґрунтованих доводів, які унеможливили дотримання строків, передбачених ЦПК України. Наведені скаржником причини не можуть бути визнані судом об'єктивними, оскільки не містять розумних пояснень щодо пропуску строку звернення з касаційною скаргою та існування об'єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду тривалістю більше ніж 2 роки. Неналежне ведення справ стороною, а так само відсутність ефективних механізмів організації діяльності такої юридичної особи не можуть за будь-яких обставин бути приводом нездійснення належних особі прав та обов'язків.

Інші виключні випадки передбачені частиною третьої статті 394 ЦПК України для поновлення строку на касаційне оскарження у заяві не зазначені, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 24 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття судом та оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик