АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа № 562/2258/15-ц

Провадження № 22-ц/787/1185/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.,

секретар судового засідання - Москалик Т.В.,

учасники справи:

позивач/відповідач за

зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю

"Кредитні ініціативи",

відповідач/позивач за

зустрічним позовом - ОСОБА_3,

відповідач за зустрічним позовом - товариство з обмеженою відповідальністю

"Факторингова компанія Вектор плюс",

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета

спору - публічне акціонерне товариство "Омега Банк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року (у складі судді Ковалика Ю.А.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство "Омега Банк" про визнання недійсним кредитного договору, договору факторингу, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ТОВ "Кредитні ініціативи" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та АКБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступник ВАТ "Сведбанк") був укладений кредитний договір № 1701/1007/71-049, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 44000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на строк та на умовах, що передбачені договором.

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників.

28 листопада 2012 року TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс", на підставі договору факторингу, передало ТОВ "Кредитні ініціативи" набуте ним право грошової вимоги до ОСОБА_3

За вказаним кредитним договором проведено заміну кредитора у зобов'язаннях, а тому всіма правами та обов'язками кредитора наділилося ТОВ "Кредитні ініціативи".

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 своїх зобов'язань, виникла кредитна заборгованість у розмірі, станом на 16.07.2015 року, 2 374 613 грн 02 коп.

Просило суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по кредитному договорі № 1701/1007/71-049 від 25.10.2007 року у розмірі 2 374 613 грн 02 коп, що складається з: 937 658 грн 26 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 772 945 грн 74 коп - заборгованість за процентами, 664 009 грн 02 коп - пеня, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн.

У березні 2016 року ОСОБА_3 подано до суду зустрічний позов до ТОВ "Кредитні ініціативи", ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ "Омега Банк" про визнання недійсним кредитного договору, договору факторингу.

Позов мотивовано тим, що кредитний договір укладений з порушенням чинного законодавства України, а саме не здійснено детальний, достовірний та об'єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту; відсутній належний, достовірний "графік платежів"; не зазначені належно вид і предмет кожної супутньої послуги з обґрунтуванням їх вартості; не визначено належно реальної процентної ставки; не визначено абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді; відсутнє застереження банку, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків; не зазначено про умови відкриття, ведення та закриття банківського рахунку, тарифи а також про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашення; не зазначена відповідальність кредитора при порушенні умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту; не здійснено оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування; не встановлено положення про інфляційне застереження та не узгоджено домовленості про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки. Банк ввів позичальника в оману щодо реальної ціни фінансових послуг, умови кредитного договору є несправедливими.

Договір факторингу підлягає визнанню недійсним з огляду на те, що він не містить підпису та печатки однієї зі сторін договору та не посвідчений нотаріально.

Зобов'язання за договором іпотеки не можуть бути предметом договору факторингу.

Договір факторингу може укладатися тільки щодо права вимоги до боржників - суб'єктів господарювання. ОСОБА_3 укладала кредитний договір як фізична особа, тому право вимоги до неї як боржника не може бути предметом факторингу.

Розрахунки за договором факторингу проведені в іноземній валюті, однак ліцензії від Національного банку України на здійснення таких операцій відповідач не має.

Просила визнати недійсним кредитний договір № 1701/1007/71-049 від 25 жовтня 2007 року, укладений між нею та ЗАТ "ТАС-ІНВЕСТБАН" (правонаступник - ПАТ "Сведбанк"); договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор ПЛЮС" та ТОВ "Кредитні ініціативи".

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість по кредитному договорі № 1701/1007/71-049 від 25.10.2007 року на загальну суму 2 374 613 грн 02 коп, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 937 658 (дев'ятсот тридцять сім тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн. 26 коп., заборгованість за процентами 772 945 (сімсот сімдесят дві тисячі дев'ятсот сорок п'ять) грн. 74 коп., пеня 664 009 (шістсот шістдесят чотири тисячі дев'ять) грн. 02 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп., а всього на загальну суму 2378 267 (два мільйони триста сімдесят вісім тисяч двісті шістдесят сім) гривні 02 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство "Омега Банк" про визнання недійсним кредитного договору, договору факторингу відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано обґрунтованістю позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" та безпідставністю зустрічних вимог ОСОБА_3

18 липня 2016 року ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, у якій вона покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову ТОВ "Кредитні ініціативи" та задовольнити її зустрічний позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що позивачем неправильно зазначено розмір заборгованості по кредитному договору. У наданому позивачем розрахунку заборгованості не зазначено про здійснені нею платежі на погашення кредиту.

Згідно наявних квитанцій, фактично було сплачено грошові кошти в розмірі 22 339 дол США.

Розмір простроченої заборгованості, з врахуванням наданих квитанцій становить 24 166,80 дол США, 8 296 дол США - по відсотках.

Заборгованість по кредиту з урахуванням позовної давності становить 29 425,13 дол США, з яких прострочена сума становить 4 392 доларів США.

Додає, що позивачем пропущено позовну давність у справі. Вперше виникла кредитна заборгованість за договором 21 жовтня 2008 року. Позивач міг пред'явити вимогу про стягнення коштів в межах трьох років з дня виникнення заборгованості.

Позовну заяву подано 28 серпня 2015 року, після спливу позовної давності.

Вимоги про стягнення заборгованості могли бути задоволені в межах трьох років, що передували пред'явленню позову - тобто після 28 серпня 2012 року.

В межах позовної давності розмір боргу по кредиту становить 12 672,01 дол США, по відсотках - 4 392 дол США.

Судом безпідставно відмолено у задоволенні позову про визнання недійсними кредитного договору та договору факторингу.

Відповідач, всупереч вимог законодавства, у кредитному договорі не здійснив детальний, достовірний та об'єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача.

Не навів належний, достовірний і об'єктивний графік платежів, не визначив належно реальну процентну ставку.

Відсутнє застереження банку щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків.

Не встановлено положення про інфляційне застереження та не узгоджено домовленості про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.

Інформація та відомості, надані банком під час оформлення кредиту та іпотеки, щодо правильності та відповідності розрахунку щомісячних платежів і процентів за користування кредитом є неповною, необ'єктивною та такою, що викликає сумнів у її відповідності і достовірності. А це в свою чергу є підставою стверджувати, що банк ввів позичальника в оману, що є ознакою нечесної підприємницької практики.

Розмір відсотків майже на 200 % перевищує суму виданих їй коштів. Вказана обставина підтверджується графіком платежів, які є невід'ємною частиною кредитного договору.

Договір факторингу укладено всупереч вимог чинного законодавства.

Предметом оспорюваного договору факторингу не є право грошової вимоги, а право на повернення іноземної валюти - доларів США. Адже єдиним засобом платежу є гривня. Долар США не є засобом платежу, а є іноземною валютою, щодо якої поширюється окремий режим правового регулювання.

Договір факторингу може укладатися тільки щодо права вимоги до боржників - суб'єктів господарювання.

06 липня 2018 року ТОВ "Кредитні ініціативи" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на обґрунтованість та законність рішення суду.

До матеріалів справи представником ТОВ "Кредитні ініціативи" долучено детальний розрахунок заборгованості за кредитом, в якому зазначено всі внесені проплати, детальне нарахування сум по відсотках та пені.

Умовами кредитного договору встановлено, що строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з договору, встановлюється тривалістю десять років.

Зустрічний позов ОСОБА_3 є безпідставним.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ "ТАС-Комерцбанк" (правонаступником якого було ПАТ "Сведбанк", а пізніше - ПАТ "Омега Банк") був укладений кредитний договір № 1701/1007/71-049, згідно умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 44000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних за весь строк фактичного користування кредитом на строк по 24 жовтня 2037 року (том 1, а.с. 5-7).

На забезпечення виконання кредитних зобов'язань між сторонами був укладений договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_3 передала в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" та ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" укладено договір факторингу № 15, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги на погашення (стягнення) заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, зазначеними у реєстрі заборгованості боржників (том 1, а.с. 14-27).

28 листопада 2012 року TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на підставі договору факторингу передало ТОВ "Кредитні ініціативи" набуте ним право грошової вимоги до ОСОБА_3 За цим договором фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу, та в порядку, передбаченому даним договором (том 1, а.с. 28-36).

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи" (статті 215, 216 ЦК України).

З огляду на зазначені приписи, правила статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов'язковий елемент конкретного суб'єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб'єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Таким чином ОСОБА_3 наділена правом оспорювати правочин факторингу, що укладений між TOB "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи".

За змістом частини першої статті 1077 ЦК України (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1079 ЦК України фактором у договорі факторингу може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За змістом статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до положень статті 24 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення права за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно абзацу другого частини другої статті 207 ЦК України, положення якого діяли на момент виникнення спірних правовідносин, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як вбачається із змісту кредитного договору № 1701/1007/71-049 від 25.10.2007 року, що укладений між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3 кредитні кошти було надано ОСОБА_3 в іноземній валюті (долар США).

Згідно п. 2.1. договору факторингу від 28 листопада 2012 року, що укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) Клієнт відповідно до умов даного Договору відступає Фактору свої права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржникам, зазначених у Реєстрі Заборгованості Боржників та у Переліку кредитних догорів та Договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі Документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває Права Вимоги такої Заборгованості від Боржників та передає Клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить Ціну Продажу та в порядку, передбаченому даним договором. При цьому Сторони погодили, що Права Вимоги Заборгованості по кредитних договорах, та Права Вимог по Договорам Забезпечення, укладених з Боржниками відступаються/передаються Клієнтом Фактору за цим Договором на основі "як є" без надання будь-яких пов'язаних запевнень та гарантій, окрім тих, що вказані у цьому Договорі (том 1, а.с. 30).

Таким чином, згідно договору факторингу сторони погодили передачу Клієнтом Фактору права вимоги за кредитними договорами у валюті кредитування.

Згідно пункту 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, небанківська фінансова установа має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якщо вони є валютними операціями, тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю".

Відповідно до підпункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", факторинг належить до фінансових послуг.

Таким чином, ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями.

Судом встановлено, що у ТОВ "Кредитні ініціативи" як і у ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відсутня ліцензія на вчинення операцій з валютними цінностями.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Оскільки договір факторингу від 28 листопада 2012 року, укладений між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (Клієнт) та ТОВ "Кредитні ініціативи" (Фактор) без наявності у сторін цього договору ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями, наявні правові підстави для часткового задоволення позову ОСОБА_3 та визнання недійсним договору факторингу, що укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № 1701/1007/71-049, укладеним 25 жовтня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3

Таким чином позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до задоволення не підлягає, так як позивач немає права вимоги за цим кредитним договором.

Зустрічний позов ОСОБА_3, в частині визнання недійсним кредитного договору № 1701/1007/71-049, укладеним 25 жовтня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3, не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З роз'яснень, викладених у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року № 9 вбачається, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Матеріали справи та встановлені судом обставини не дають підстав вважати, що дії АКБ "ТАС-Комерцбанк" при укладанні спірного кредитного договору суперечили волевиявленню ОСОБА_3, а також про наявність у таких діях умислу, спрямованого на введення його в оману.

Посилання позивача на те, що АКБ "ТАС-Комерцбанк", укладаючи оспорюваний кредитний договір порушив положення Закону України "Про захист прав споживачів", не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Укладаючи договір, сторони досягли згоди з усіх його істотних умов. Договір укладено у письмовій формі, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Згідно ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав передбачених ст. 230 ЦК України та ст.ст. 11, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", позивач в силу положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

Однак жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили укладення договору під впливом обману позивачем не надано, а судом не встановлено.

Відповідно ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до вставленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач має право протягом чотирнадцяти днів відкликати свою згоду на укладання договору про надання споживчого кредиту без пояснень причин.

Проте, позивач не скористався цим правом, що свідчить про те, що він погоджувався з усіма умовами договору та не вважав їх такими, що порушують його інтереси або є несправедливими.

Позивач при укладенні договору отримав свій екземпляр, з текстом якого ознайомився та свою згоду з його умовами скріпив особистим підписом на кожній сторінці договору, а також сторони визначилися із розміром процентної ставки, тобто позичальнику була надана інформація щодо істотних умов договору, а тому порушень ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" не доведено.

Як вбачається зі змісту оспорюваного договору в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Не заслуговують також на увагу доводи автора апеляційної скарги про те, що дії банку свідчать про нечесну підприємницьку практику з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, позов ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" у рівних частинах підлягає 551,20 грн - у рахунок компенсації судового збору, сплаченого ОСОБА_3 за розгляд справи судом першої інстанції та 689 грн - судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та часткове задоволення позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство "Омега Банк" про визнання недійсним кредитного договору, договору факторингу.

На підставі ст.ст. 15, 16, 203, ч. 2 ст. 207, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 227, 230, п. 1 ч. 1 ст. 512, 513, ч. 1 ст. 627, ч. 2 ст. 1056, 1077, 1079 ЦК України, ст. 24 Закону України "Про іпотеку", п.п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", п. 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 липня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - публічне акціонерне товариство "Омега Банк" про визнання недійсним кредитного договору, договору факторингу задовольнити частково.

Визнати недійсним договір факторингу, що укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи", в частині передачі прав вимоги за кредитним договором № 1701/1007/71-049, укладеним 25 жовтня 2007 року між АКБ "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Вектор плюс" у рівних частинах на користь ОСОБА_3 судовий збір, сплачений нею за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 551,2 грн та за розгляд справи судом апеляційної інстанції - 689 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2018 року.

Головуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.В. Хилевич