Справа № 642/1482/18
Провадження № 2/642/938/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2018 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Самотой М.Є.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2018 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року у сумі 5881,82 грн., а також судові витрати у розмірі 1762 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно укладеного договору № б/н від 23.05.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 6 400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 23.11.2013 року позичальник ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.11.2013 року. Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до спадкоємців, таким чином відбувається заміна боржників за зобов'язанням. В такому випадку позивач звернувся 13.04.2017 року з претензією до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, на що 11.05.2017 року отримав відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої ОСОБА_3 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач вважає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, у звязку з чим 29.10.2017 року до спадкодавця ОСОБА_2 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком склала 5881,82 грн., з яких 3907,22 грн. заборгованість за кредитом, 1974,60 грн. заборгованість за відсотками.

Ухвалою суду від 24.04.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 57).

Ухвалою суду від 26.06.2018 року постановлено витребувати з Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори інформацію чи звертався хто-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмовою від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлої 23 листопада 2013 року; чи вадавалось свідоцтво про право на спадщину. Витребувано також витяг зі спадкового реєстру та реєстру заповітів (а.с. 64-65).

09 липня 2018 року ОСОБА_4 державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_3, померлої 23.11.2013 року, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, було заведено спадкову справу № 85/2015. 13 лютого 2015 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 154 було зареєстровано заяву від імені ОСОБА_1, яка діяла як опікун від імені та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, про фактичне прийняття спадщини. Крім того, 13 лютого 2015 року по журналу реєстрації вхідної кореспонденції за № 01-16/135 було зареєстровано заяву від імені батька померлої ОСОБА_7, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, про не прийняття спадщини. 17 травня 2016 року по Журналу реєстрації вхідної кореспонденції за № 02-14/432 було зареєстровано претензію кредитора ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». 13 лютого 2017 року по Журналу реєстрації вхідної кореспонденції за № 02-14/127 було зареєстровано претензію кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» Інших заяв не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 69).

Ухвалою суду від 24 липня 2018 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 73-74).

Представник позивача до судового засідання не з'явився. Про дату, час і місце судового засідання представник був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів (а.с. 51).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить підпис у явочному листі. Надала суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у її відсутність. Зазначила також, що проти задоволення позовних вимог заперечує, просить у позові відмовити у повному обсязі та врахувати те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк пред'явлення претензій до спадкоємців померлої та строк звернення до суду з даним позовом (а.с. 86, 92, 93).

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.05.2011 року, ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 6 400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с. 7-31).

ОСОБА_3 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» на обслуговування кредитної картки «Універсальна», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг ОСОБА_3 зобов'язалася виплачувати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також виплачувати комісію на умовах, передбачених договором.

23 листопада 2013 року позичальник, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ВЛ № 422365 від 26.11.2013 року, актовий запис 15619 (а.с. 34).

Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За приписами статті 1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже кредитор зобов'язаний довести, що заборгованість дійсно існує. Сам факт наявності боргових зобов'язань не підтверджує обов'язку спадкоємців задовольнити таку вимогу. Кредитор зобов'язаний довести, що борг дійсно не був повернутий спадкодавцем.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не доводив обставин, коли відповідачем допущено пропуск строку погашення кредитної заборгованості і в якому розмірі. Матеріали справи не містять витягу по особовому рахунку боржника, який міг би бути належним доказом на підтвердження розміру заборгованості.

У позові представник позивача зазначає, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.05.2011 року склала 5881,82 грн., яка складається з наступного: 1) 3907,22 грн. заборгованість за кредитом; 2) 1974,60 грн. заборгованість за відсотками.

Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості зазначений розрахунок був здійснений у період з 23 травня 2011 року по 31 жовтня 2017 року, тобто в подальшому після смерті позичальника ОСОБА_3, померлої 23 листопада 2011 року, Банк продовжував збільшувати розмір заборгованості за рахунок нарахування відсотків та пені (а.с. 4-6).

Згідно з положенням ч. 2 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню) за умови, що: 1) судом було прийнято рішення з призначенням певної суми до виплати кредитору; 2) боржник (спадкодавець) не виконав такого рішення суду.

Оскільки спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя, нараховані зобов'язання після смерті ОСОБА_3 фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

ПАТ КБ «ПриватБанк» після отримання 13 лютого 2017 року від Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори відповіді, 15 березня 2017 року звертається до останнього із заявою про надання інформації про спадкоємців ОСОБА_3, померлої 23.11.2013 року (а.с. 38).

Таким чином, 13 лютого 2017 року позивачу було відомо, що позичальник ОСОБА_3 померла.

На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 13 квітня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора до Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори (а.с. 35-37).

11 травня 2017 року Банк отримав відповідь Другої ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що Претензія Банку була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів за номером 385/01-16 від 04.05.2017 року та долучена до спадкової справи №85/2015. Спадкова справа після смерті ОСОБА_3 була заведена за заявою спадкоємців за законом. Однак, нотаріус не вправі надавати інформацію кредитору, отриману нотаріусом при зверненні спадкоємців, оскільки це суперечить вимогам Закону України «Про захист персональних даних».(а.с. 39).

У відповідності до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Як зазначалось вище, позивач дізнався про смерть боржника 13.02.2017 року.

На думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: 647703, АДРЕСА_1, та у звязку з цим 29 жовтня 2017 року направив ОСОБА_2 лист-претензію (а.с. 32-33, 40-44).

Крім того, як зазначалось вище 09 липня 2018 року ОСОБА_4 державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_3, було заведено спадкову справу № 85/2015. 13 лютого 2015 року по книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 154 було зареєстровано заяву від імені ОСОБА_1. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися, у зв'язку з чим ухвалою суду від 24.07.2018 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_2 на належного відповідача ОСОБА_1 (а.с. 73-74).

Вищевказану ухвалу суду від 24.07.2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав 01 серпня 2018 року (а.с. 81).

За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що з вересня 2013 року та в подальшому позичальник ОСОБА_3 перестала виконувати свої зобовязання та почала виникати заборгованість за кредитним договором.

Позивачем у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення спадкоємця про борг спадкодавця перед Банком. Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що Банк будь-яким чином повідомляв боржника ОСОБА_3, а також після її смерті спадкоємців про наявність боргу перед Банком та обов'язку його погасити.

Оскільки позовна заява не містить обґрунтувань, що спадкоємиця знала про борги спадкодавця, і такі обставини не доводилися позивачем, суд вважає, що не доведено обставин невиконання спадкодавицею обов'язку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини.

Разом з тим, з анкети-заяви позичальника вбачається, що ОСОБА_3 при оформленні кредиту зазначала місце проживання, місце роботи та контакти телефонів, у зв'язку з чим Банк мав можливість дізнатися про причини порушення спадкодавицею зобов'язань за договором.

На підставі викладеного, суд вважає, що за приписами ч. 2 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини, він має право пред'явити вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, у шестимісячний строк від дня, коли міг дізнатися про відкриття спадщини. Про відкриття спадщини позивачу стало відомо 13.02.2017 року, однак до суду з даним позовом банк звернувся лише 03.04.2018 (а.с. 1), тобто позивачем пред'явлено вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним), у звязку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 608, 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Повний текст рішення складено 18 грудня 2018 року.

Суддя В.В. Вікторов