Справа № 2-о/593/56/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2018 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представика заявника ОСОБА_1

представника зацікавленої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявнця ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім"єю із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22 червня 2005 року. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що встановлення зазначеного факту їй необхідне для отримання спадщини після її смерті.

В судовому засіданні представник заявниці вимоги, викладені ОСОБА_3 у поданій нею заяві, підтримав, просив їх задоволити.

Представник заінтересованої особи Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області із вимогами, зазначеними заявницею, погодився, заперечень проти задоволення її заяви немає, оскільки тітка заявниці ОСОБА_4 дійсно останні роки свого життя - з 2000 по 2005 рік проживала у заявниці, остання нею опікувалася.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, заслухавши пояснення представника заявниці, взявши до уваги письмову заяву заінтересованої особи та дані ним усні пояснення, пояснення свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги заявниці обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено, які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. За змістом частини другої цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з

подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник

разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не повинно ґрунтуватися на припущеннях. Доказами в розумінні ст.76 ЦПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень заявника, письмової заяви представника заінтересованої особи, свідків та письмових доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з січня 2000 по 22 червня 2005 року проживала разом із своєю тіткою ОСОБА_4 в селі Рекшин Бережанського району Тернопільської області, на вул. Гайова, 19, вони разом вели спільне господарство.

Цей факт підтверджується показами представника заявниці, який показав, що покійна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була двохрідною сестрою матері заявниці та проживала із заявницею по сусідству. 7 січня 2000 року після смерті чоловіка тітка заявниці залишилася проживати одна та, будучи особою похилого віку і внаслідок незадовільного стану здоровя, потребувала стороннього догляду, а так як житловий будинок тітки був старий, глиняний та підлягав знесенню, тому в січні 2000 року заявниця взяла тітку до себе і цього часу вони жили разом. Заявниця опікувалася тіткою, готувала їжу, купувала їй одежу та медикаменти. Після смерті тітки заявниця всі клопоти по її похованню взяла на себе та за свої кошти спорудила пам»ятник на її могилі. Заявниця є єдиною родичкою ОСОБА_4 і фактично як спадкоємець четвертої черги, вона є спадкоємцем належної їй земельної частки (паю), і хоч тітка проживала останні роки життя разом із заявницею, однак документально вона була зареєстрована за адресою належного їй господарства, а тому державною нотаріальної конторою заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з чим для захисту свого порушеного права заявниця змушена була звернутися до суду.

Для встановлення зазначеного факту представник заявниці представив суду для огляду ряд документів та просив допитати у якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Із оглянутого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 008098 від 23 червня 2005 року, виданого Рекшинською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, видно, що ОСОБА_4 померла 22 червня 2005 року.

Із довідки № 146, виданої 22 червня 2018 року Рекшинською сільською радою Бережанського району Тернопільської області, видно, що ОСОБА_4 з січня 2000 року до дня своєї смерті - 22 червня 2005 року проживала однією сім»єю із ОСОБА_3 в селі Рекшин Бережанського району Тернопільської області.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 після серті свого чоловіка по стану здоровя потребувала сторонньої допомоги, а тому була під опікою ОСОБА_3, у якої вона проживала з 2000 по 2005 роки та разом вели спільне господарство. Далі в своїх поясненнях свідок зазначила, що той факт, що покійна ОСОБА_4 проживала разом із заявницею однією сімєю більше пяти років їй достовірно відомий, бо вона також проживає у селі Рекшин з нею по сусідству.

Свідок ОСОБА_7 дала аналогічні покази, зокрема, пояснила, що їй відомо, що її сусідка ОСОБА_4 після смерті свого чоловіка внаслідок незадовільного стану здоров»я потребувала стороннього догляду, а тому ОСОБА_3, яка проживала з нею по сусідству та була її племінницею, на зимовий період взяла тітку до себе і з цього часу ОСОБА_4 аж до її смерті так і залишилася проживати у ОСОБА_3. Заявниця постійно опікувалася ОСОБА_4, готувала їй їжу, купувала одежу та ліки. Їй також відомо, що заявнця, будучи єдиною родичкою покійної, всі витрати на її поховання взяла на себе.

А так як зазначені свідками обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області № 146 від 22 червня 2018 року, яка свідчить про те, що ОСОБА_4 з січня 2000 року до дня своєї смерті, а саме до 22 червня 2005 року, проживала однією сім»єю із ОСОБА_3 в селі Рекшин Бережанського району Тернопільської області, а тому із врахуванням наведеного у суда не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об"єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність пістав для задоволення заяви про встановлення факту проживання однією сім"єю.

В зв"язку з викладеним суд вважає, що заява є обгрунтованою, законною, а тому підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 19, 76-81, 89, 90, 258-259, 264, 268, 293-294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_3 задоволити.

Встановити той факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з січня 2000 року по 22 червня 2005 року постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, на вул. Гайова, 19, однією сімєю із своєю тіткою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 22 червня 2005 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного

суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_8