Справа № 383/354/18
Номер провадження 2/383/229/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Одінцової Н.Г.,

учасників справи:

позивача ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу № 383/354/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи їх тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованному шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області 24.10.2016 року шлюб розірвано (а.с.11)

З квітня 2016 року батько дитини з позивачкою та їх дитиною не проживав, дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач не виконує свої батьківські обовязки, передбачені законом, повністю самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, участі у її вихованні та утриманні не приймає.

Крім аліментів, які стягуються в примусовому порядку за рішенням суду в розмірі 500 грн. щомісячно, матеріальної допомоги не надає.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду надійшла заяви про розгляд справи за його відсутності (а.с.61).

Представник третьої особи органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що громадянин ОСОБА_3 є батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу з позивачкою відповідач проживає окремо від сімї, участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, не цікавиться її станом здоровя, фізичним та духовним розвитком.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено документально факт перебування позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі у період з 19.10.2013 р. по 24.10.2018 р..

24.10.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2016 року (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 185015 виданого 26.08.2015 року, ОСОБА_4, народилась 26 серпня 2015 року в м. Кіровоград Кіровоградської області і її батьками являються відповідач ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 (а.с. 9).

03.03.2017 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Бусуйок», що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-ОЛ №101420.

З довідки вихователя І молодшої групи ОСОБА_6 дошкільного закладу «Сонечко» встановлено, що ОСОБА_4 з 08 серпня 2017 року відвідує даний дошкільний заклад. ЇЇ батько, ОСОБА_3, не приймає участі в житті та вихованні дівчинки, не відвідує дошкільний заклад, не бере участі у святкових ранках, в ремонті групової кімнати (а.с. 62).

Згідно висновку органу опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації «Про доцільність позбавлення батьківських прав та відповідність його інтересам дитини» від 21.03.2018 року №90-98, встановлено, що Бобринецька районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на вихованні та утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.19).

Згідно рішення Бобринецького районного суду з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини (а.с.12-14).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 мав можливість приймати участь у вихованні, утриманні і розвитку своєї дитини, проте без достатніх на то підстав, цих обовязків не виконував, не відвідував доньку, не цікавився її вихованням, розвитком, станом здоровя. Крім того, ОСОБА_3 22.01.2018 року написано нотаріально завірену заяву про те, що він погоджується про позбавлення його батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.61).

Частина 8 статті 7 СК України передбачає, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості».

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

У відповідності до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності з ч.2.ст.157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Згідно статтей 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р. № 780-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд вважає доведеним, що не спростовано і самим відповідачем ОСОБА_3, що останній протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно Доньки ОСОБА_4, не піклується про неї, не забезпечує її матеріально.

Таким чином, виходячи з інтересів дитини та беручи до уваги вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати в загальній сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 76-81, 141, 247, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 7, 141, 150, 155, 157, 164, 166, 182, 194, 195 СК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, передавши дитину під опікування матері ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Кіровоградської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 Вікторівна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, НОМЕР_2 виданий 12.10.2017 року, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, квартира, 2, село Мирне Бобринецького району Кіровоградської області, поштовий індекс 27242.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, паспорт серія ЕВ № 344630 виданий Бобринецьким РС УДМС в Кіровоградській області від 09.08.2013 року, зареєстрована адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, поштовий індекс 27242.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Бобринецької районної державної адміністрації Кіровоградської області, Код , вулиця Незалежності, 80 місто Бобринець Кіровоградської області, поштовий індекс 27200.

Повне судове рішення складено 07.09.2018 року.

Суддя І.М. Адаменко