АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/6726/2018 Головуючий в 1 інстанції - Андрейчук Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року про відмову у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Чорнобилець-2001», Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Садівницького товариства «Чорнобилець-2001», Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Зазначене рішення суду залишене в силі судами вищих інстанцій та набрало законної сили.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Заявник посилався на те, що після ухвалення рішення суду першої інстанції їй стало відомо про те, що земельні ділянки, належні позивачеві та Садівницькому товариству «Чорнобилець-2001» між собою не накладаються, що суттєво впливає на висновки суду в указаному рішенні.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні ст. 423 ЦПК України.

В поданій апеляційній скарзі заявник просить зазначену ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та задовольнити заяву у повному обсязі. Скаржник, посилаючись на доводи заяви, наполягає на тому, що суд першої інстанції безпідставно ототожнив нововиявлені обставини з новими доказами.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Отже, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом абз. 1, 2 п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умоваминововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Також, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ зазначив в п. 5 указаної Постанови, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку із нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року, позивач, як на нововиявлену обставину, посилалася на те, що земельні ділянки належні позивачеві та Садівницькому товариству «Чорнобилець-2001» між собою не накладаються, що суттєво впливає на висновки суду в указаному рішенні.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що обставина накладення земельних ділянок між собою досліджувалося як судом першої інстанції в рішенні від 26 вересня 2016 року, так і судом апеляційної інстанції. Сторони подавали докази з указаного питання та давали пояснення, які були враховані судами під час ухвалення судових рішень.

Таким чином, у випадку належної реалізації наданих процесуальних прав та обов'язків в частині надання доказів, ОСОБА_2 об'єктивно могла знати про ненакладення земельних ділянок між собою.

Посилання скаржника на той факт, що листи, з яких позивач дізналася про указану обставину, датовані пізніше, ніж рішення суду першої інстанції, не приймається колегією суддів, оскільки відповідні документи(листи) надані заявнику на адвокатський запит її представника. При цьому, заявник не навела суду поважних причин, з яких би слідувало, що відповідні документи не могли бути отримані під час розгляду справи по суті судом першої інстанції.

Тобто, погоджуючись з висновком суду першої інстанції в тій частині, що обставини, які заявник вважає нововиявленими, є за своєю правовою природою новими доказами, про існування яких в момент розгляду справи, в свою чергу, міг знати заявник, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 червня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 07 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді