Справа № 342/530/18
Провадження № 2/342/455/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю: секретаря судового ОСОБА_1, позивачки ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 12 в с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 17 вересня 1988 року, житловий будинок з приналежними господарськими будівлями, спорудами, розташований по вул. Шевченка, 12 в с. Глушків Городенківського району, належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого був її батько ОСОБА_6. Згідно технічної документації, житлове господарство складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «Е», загальною площею 105,9 м кв., житловою площею 54,2 м кв., літньої кухні, двох гаражів, сараю, стодоли, стайні, комори, вбиральні, криниці, огорожі, вигрібної ями та вимощення. Звітом ТОВ «ВАКО-ЕКСПЕРТ» про оцінку житлового будинку визначена ринкова вартість згаданого житлового господарства 193290 грн. ОСОБА_6 помер 17 жовтня 2016 року. Позивачка, як спадкоємець за законом після смерті батька, з метою реалізації свого спадкового права звернулася до нотаріуса із заявою про оформлення власності на спадкове майно, до якого входить будинковолодіння № 12 по вул. Шевченка в с. Глушків Городенківського району. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку із реєстрацією спадкового господарства, як колгоспного двору, в якому кожному з членів двору, що проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, які визначити конкретно неможливо. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року ( дня введення в дію Закону України «Про власність») не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 року у спадковому господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 04.08.2008 р., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 З часу народження позивачка проживала з батьком однією сімєю, завжди приймала участь у веденні господарства та його обслуговуванні, несе витрати по утриманню будинковолодіння в належному стані, обробляє земельну ділянку, виготовила технічну документацію на будинок за власні кошти. Однак, не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору, тому звернулася до суду з даною позовною заявою.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов з наведених в ньому підстав, просить позов задовольнити.

Відповідачі: ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнали, не заперечують щодо задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнає.

Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідачки ОСОБА_5

Суд, вислухавши позивачку, відповідачів, дослідивши письмові докази, дійшов наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до розяснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

З копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 17 вересня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 167 від 14 вересня 1988 р., вбачається, що в цілому житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані в с. Глушків по вул. Шевченка за № 14, дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_6. Нумерація житлового будинку № 14 по вул. Т. Шевченка в с. Глушків Городенківського району змінена на № 12, що стверджується копією довідки № 403, виданої 05.10.2017 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради.

Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 8252 від 05.10.2017 р. свідчить, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі під реєстровим № 114 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 12 в с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області за ОСОБА_6 (головою колгоспного двору) згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 17.09.1988 р. на підставі рішення цього ж виконкому № 167 від 14.09.1988 р.

Згідно погосподарської книги № 14 за 1990-1995 роки, особовий рахунок № 1217, в колгоспному дворі по вул. Шевченка, 12 в с. Глушків Городенківського району станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, члени колгоспного двору: дружина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, внука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_10, внук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією довідки № 804, виданою 15.12.2017 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради.

ОСОБА_7 померла 04.08.2008 р., актовий запис № 8 від 05.08.2008 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 075352, виданого 05.08.2008р. Глушківською сільською радою Городенківського району. ОСОБА_6 помер 17.10.2016 р., актовий запис № 8 від 17 жовтня 2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 232377, виданого 17 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_11, на день смерті (17.10.2016 р.) проживав і був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_12; в даному господарстві разом з ним були зареєстровані, проживали та вели спільне господарство: дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, внук ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією довідки № 379, виданої 22.09.2017 року виконавчим комітетом Глушківської сільської ради.

Те, що позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_7, стверджується копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_9 серії VI-УР № 1775346, виданого 11 вересня 1965 р. Чернятинською сільською радою Городенківського району, запис за № 53 від 11 вересня 1965 р. та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НМ № 438561, виданого 11 листопада 1984 р. Чернятинською сільською радою, згідно з яким після укладення шлюбу з ОСОБА_3 позивачка змінила дошлюбне прізвище «Гафійчук» на «Бабчук», запис за № 37 від 11.11.1984 р. в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу.

ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_6, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Із копії спадкової справи, наданої суду приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу ОСОБА_10, встановлено, що 05.10.2017 року до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 61334853 (номер у нотаріуса 121/2017), спадкодавець ОСОБА_6, дата смерті: 17.10.2016р. Постановою приватного нотаріуса від 26 березня 2018 р. ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в житловому будинку № 12 по вул. Шевченка в с. Глушків Городенківського району після смерті ОСОБА_6, який помер 17 жовтня 2016 р., з посиланням на те, що вищезгадане господарство, головою якого був ОСОБА_6, належало колгоспному двору, частка померлого в даному житловому будинку конкретно не визначена.

Після смерті батька позивачка продовжує проживає ІНФОРМАЦІЯ_14, користується житловим будинком, господарськими будівлями і спорудами, ринкова вартість яких станом на 15.12.2017 р. становить 1930290 грн., що стверджується звітом № 2498944_15122017_022 про незалежну оцінку, складеного ТОВ «ВАКО-ЕКСПЕРТ».

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки позивачка прийняла спадщину, колишні члени колгоспного двору - відповідачі, не заперечують відносно задоволення даного позову, передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачкою, як спадкоємцем за законом спадкодавця ОСОБА_6 права власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 12 в с. Глушків Городенківського району не встановлено, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1217, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1296, 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка,12 в с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Городенківський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивачки ОСОБА_2 - вул. Шевченка, 12, с. Глушків, Городенківський район, Івано-Франківська область, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1.

Місце проживання відповідачів:

- ОСОБА_3, ОСОБА_4 - вул. Шевченка, 12, с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області;

- ОСОБА_5 - вул. Січових Стрільців, 1б/1, с. Нижній Вербіж, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Повне судове рішення складене 20.12.2018 року.

Суддя: Ничик Г. І.