УХВАЛА

31 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 127/7434/18

провадження № 61-42675ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» про стягнення недоплачених сум при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» про стягнення недоплачених сум при звільненні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 1 674,57 грн, заробітну плату у розмірі 54,54 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 1 729,11 грн.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2018 року.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення компенсації за невикористану відпустку у розмірі 1 674,57 грн, заробітну плату у розмірі 782,25 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 24 111,78 грн, що загалом становить 26 568,60 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктом в пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gonnez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Барлінек Інвест» про стягнення недоплачених сум при звільненні.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун