Справа № 524/4905/18
Провадження №2/524/1951/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2018 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., при секретарі - Бельченко Н.Л., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання малолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

19 червня 2018 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Вказувала, що проживають окремо, відповідач матеріальної допомоги на дітей і сім'ю не надає.

Ухвалою судді від 27 липня 2018 року було відкрито провадження у справі, визначено та залучено сторін у справі, призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, про що надала письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_2 не прибув повторно у судове засідання, хоча був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки в судові засідання не повідомляв та не подавав заяви про розгляд справи за його відсутності.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають та перебуває на утриманні матері - позивача у справі.

Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги позивачеві на утримання дітей не надає.

Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст.181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст.183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка

буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов'язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров'я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов'язок по утриманню дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною.

Відповідач не надав суду жодних належних і допустимих, безспірних і достовірних доказів про відсутність у нього можливості надавати позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини.

На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача, відповідача, який не працює, не має можливості надання належної і достатньої матеріальної допомоги позивачеві на утримання дітей, недопущення погіршення матеріального становища позивача і малолітніх дітей, їх рівні права на одержання від батька матеріальної допомоги, та одночасно відповідача, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Позивач не надала суду належні і допустимі докази про необхідність стягнення з відповідача коштів щомісячно в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку.

Тому, суд, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітніх дітей, рівності обов'язку батьків щодо їх утримання, відсутності домовленості сторін щодо розміру аліментів, а також враховуючи ту обставину, що відповідач не працює і не має регулярного доходу, обмежень за станом здоров'я немає, приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача кошти на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 червня 2018 року до досягнення дітьми повноліття, а також на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Крім того, суд враховує, що випадків, передбачених статтею 184 Сімейного Кодексу України щодо зменшення відсотку прожиткового мінімуму для дитини не встановлено.

Відповідно п. 7 ч.1 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 367 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, кошти на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 19 червня 2018 року до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області безпосередньо або через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: