КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№22-ц/824/3231/2018 Головуючий в суді 1 інстанції - Яровенко Н.О
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Банк Січ» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року про вжиття заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ», ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Січ», ОСОБА_4, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колєсник Світлана Анатоліївна, про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 та є предметом іпотеки, а також шляхом накладення арешту на відповідне майно.

В обґрунтування вимог заяви позивач послалася на те, що незабезпечення позову в обраний спосіб може призвести до утруднення виконання рішення суду в майбутньому, оскільки згідно оспорюваного іпотечного застереження відповідач має право в позасудовий спосіб звернути стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року заяву задоволено у повному обсязі. Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України, а також нотаріусам, як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державних реєстраторів, вчиняти будь-які дії щодо майна ОСОБА_4, а саме: нежилих приміщень прибудованого офісного блоку №№1, 2, 3 з №1 по №11(групи приміщень №4), №№ І, ІІ, ІІІ, підвалу, з №1 по №24(групи приміщень №5), з №1 по №7(групи приміщень №6), №№ І, ІІ першого поверху, з №1 по №28(групи приміщень №7), з №1 по №28(групи приміщень №8), з №1 по №7(групи приміщень №9) в літ. Б загальною площею 2431,20 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, накладено арешт на указане нерухоме майно.

В поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Банк Січ» просить указану ухвалу скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що позивачем не доведено той факт, що незабезпечення позову у обраний останнім спосіб може утруднити виконання рішення суду у майбутньому. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив питання обґрунтованості позову та, відповідно, необхідності вжиття таких заходів забезпечення позову. Крім того, відповідач посилається на те, що майно, на яке судом накладено арешт, на момент постановлення ухвали не належало ОСОБА_4, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб

Згідно п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Задовольняючи заяву позивача, суд першої інстанції виходив з того, що незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб призведе до неможливості виконання рішення суду по даній справі у майбутньому.

Між тим, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просив про визнання недійсним іпотечного застереження з метою недопущення реалізації Банком власних повноважень, зокрема, шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, заявляючи вимоги про заборону державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 та є предметом іпотеки, позивач фактично просить вирішити спір по суті, що є недопустимим на стадії забезпечення позову.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту на предмет іпотеки, то в силу п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві.

Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наданих скаржником разом з апеляційною скаргою, слідує, що 14.08.2018 року право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано за Компанією з відповідальністю обмеженою акціями «АРГОСТЕЙДЖ ХОЛДІНГ ЛТД».

При цьому, позову про визнання незаконним набуття указаною юридичною особою права власності на спірне майно сторонами не заявлялося.

Таким чином, на момент постановлення оскаржуваної ухвали, майно, на яке судом накладено арешт, не належало відповідачам, що унеможливлює задоволення вимог ОСОБА_3 про накладення арешту на відповідне майно, оскільки зазначена процесуальна дія порушуватиме права та інтереси реального власника майна, який не залучений до участі в даній справі.

Крім того, за змістом п. 4 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати на тому, що звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_3, як на підставу визнання недійсним іпотечного застереження, посилалася на те, що вона не давала згоду на укладення такої угоди.

Між тим, скаржником надано суду копію заяви позивача про надання згоди на передання спірного нерухомого майна в іпотеку та, відповідно, укладення договору іпотеки, в тому числі, іпотечного застереження.

Таким чином, враховуючи усе викладене вище та оцінюючи характер спірних правовідносин, що склалися між сторонами, колегія суддів не вважає за доцільне задовольняти заяву позивача про забезпечення позову.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Банк Січ» задовольнити.

Скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 30 серпня 2018 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді