1Справа № 335/9752/18 2/335/2395/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2, до Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про повернення дітей після відібрання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить повернути їй малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на утриманні в Запорізькому обласному спеціалізованому будинку "Сонечко", а також неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка перебуває на утриманні в Православному дитячому будинку (притулку) милосердя "Надія" для їх подальшого утримання і виховання, допустивши негайне виконання рішення щодо повернення дітей матері.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.08.2018 року дану заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків - два дні з дня отримання позивачем ухвали суду, через недодержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

Згідно заяви про усунення недоліків від 03.09.2018 року позивач отримав вищевказану ухвалу суду 01.09.2018 року, проте її не виконав в повному обсязі, всі недоліки заяви у встановлений судом строк не усунув, а саме позовна заява не містить змісту позовних вимог щодо кожного з відповідачів окремо, не конкретизовано яким чином відповідачі порушують права чи інтереси позивача, зокрема з урахуванням тверджень позивача про те, що діти відбиралися та знаходяться у третіх осіб, фактично позивач обмежився переписуванням окремих норм права без надання жодних висновків чи оцінки спірної ситуації, в позовній заяві взагалі не зазначено чи є у дітей батько та яка його позиція у цьому спорі, в позовній заяві не вказується чи були передані діти до спеціалізованих закладів з виховання та догляду за дітьми за рішенням матері (батька) чи приймалося відповідними органами рішення про примусове відібрання дітей, якщо так, то з яких причин, що не дозволяє встановити чи дійсно вони відпали на цей час не зазначено доказів, що підтверджують вказані обставини. З вказаних у позові обставин, вбачається помилковість висновку позивача про те, що діти перебувають під опікою відповідачів, оскільки відповідачі не є органами опіки та піклування та не мають права постановляти рішення про негайне відібрання дитини від батьків, вони лише висловили свою думку щодо спірного питання у відповідних листах як служби у справах дітей.

Відповідно до пункту другого частини третьої ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі). Так, на відміну від РНОКПП фізичної особи, який може не надаватися якщо такі відомості позивачу не відомі, код ЄДРПОУ юридичної особи має бути зазначений в обов'язковому порядку, оскільки відповідно до змісту ст.ст.46, 48 ЦПК України лише юридична особа, а не її структурний підрозділ чи філія здатна мати цивільні процесуальні права та виконувати обов'язки відповідача по справі. Тому, не зазначення в позовній заяві коду ЄДРПОУ відповідача - відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, є порушенням вимог ст.175 ЦПК України, що унеможливлює встановити чи є він взагалі юридичною особою та чи може бути відповідачем в цивільній справі.

Статтею 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Суд зобов'язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Згідно ст. 175 ЦПК України позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В ст.ст.77, 81, 83 ЦПК України вказується, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У цивільному процесі, що базується на засадах змагальності й диспозитивності, особливого значення набуває зміст позовної заяви, від якого залежать не тільки дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження, а й позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права відповідач має бути обізнаним з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК. Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися і застосовуватися, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про неприпустимість зловживання процесуальними правами та необхідність проведення більш ретельної роботи на стадії підготовки позову до суду, зокрема позивачу слід визначитися зі складом учасників провадження, їх процесуальним статусом та способом захисту порушених прав чи інтересів, визначитися з підставами позову, предметом спору і обсягом доказів, що доводять його вимоги, за необхідності вчинити дії спрямовані на збір таких доказів і лише потім подавати позов до суду.

Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу, які передбачають, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Таким чином, суд розцінює подання неналежно оформленої позовної заяви як зловживання процесуальними правами і оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом і зазначені недоліки не дають можливості достовірно визначити предмет спору, учасників справи - права та обов'язки яких зачіпає цей спір та вирішити питання про відкриття провадження, в зв'язку з чим позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу відповідно до ст. 185 ЦПК України. Суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.44, 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2, до Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради про повернення дітей після відібрання - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Ходько