АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

справа № 215/1999/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Кислиця І.В.

сторони

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2017 року, яке постановлено суддею Деміденко Ю.Ю. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, в обґрунтування якого зазначено, що їй, ОСОБА_2, та її сину ОСОБА_5, на праві спільної сумісної власності, належить квартира АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.1996 року.

В квартирі зареєстрована вона та її онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча фактично онука мешкає за іншою адресою разом із своєю матір'ю ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_3 не сплачує за комунальні послуги, не бажає знімати з реєстрації малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, вони не мешкали в квартирі жодного дня, позивач просила суд позбавити малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 права користування квартирою АДРЕСА_3

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що реєстрація малолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі, що належить ОСОБА_2 на праві власності, обмежує її права розпорядження своєю власністю, позивач по справі не може укласти правочинів щодо належного їй нерухомого майна та вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на зареєстровану в квартирі ОСОБА_6

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» №452 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський Апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Згідно пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до пункту 8 Розділу ХІІІ Цивільного процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського Апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції, відповідача ОСОБА_3, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги і відзиву на апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, згідно свідоцтва про право власності від 08.08.2006 року, являються власниками квартири АДРЕСА_2 (а.с.7,8)

Відповідно до Акту від 12 грудня 2016 року (а.с.14) та довідки Виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 16 березня 2017 року (а.с.15), у вказаній квартирі зареєстрована малолітня ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який у вказаному житлі ніколи не проживала.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 є малолітньою, а відтак, не має необхідного обсягу цивільної дієздатності та не може чинити будь-яких перешкод для позивача в користуванні власністю.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( стаття 5 ЦПК України).

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

На думку колегії суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є малолітньою, не має необхідного обсягу цивільної дієздатності та не може чинити будь-яких перешкод для позивача в користуванні власністю, оскільки, як вбачається із матеріалів справи вона не проживає в АДРЕСА_4 більше ніж один рік, позивач змушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на зареєстровану. Крім того реєстрація ОСОБА_6 обмежує права позивача розпорядження своєю власністю, оскільки позивач по справі не може укласти правочинів щодо належного їй нерухомого майна.

Крім того слід зауважити, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, відповідач ОСОБА_3 зауважила на тому, що її дочка ОСОБА_6 дійсно не проживає, та ніколи не проживала в АДРЕСА_4, оскільки проживає за її місцем реєстрації в квартирі її батьків за адресою: АДРЕСА_5. Відповідач не заперечувала проти задоволенні позову, про що нею писалась заява до суду першої інстанції, та не заперечує проти задоволення позову й на даний момент. Також вказує на те, що вона зверталась до Виконкому задля зняття дочки з реєстрації у спірній квартирі, однак їй було відмовлено з тих підстав, що з такою вимогою повинен звернутись власник квартири, проте відповідач не підтримує стосунки ні з колишнім чоловіком, ні з його матір'ю - позивачем по справі, у зв'язку з чим доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем по справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення по справі про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 жовтня 2017 року - скаувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа виконком Тернівської районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити частково.

Усунути перешкоди в праві користування квартирою АДРЕСА_6 визнати малолітню ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_7

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: