АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/7579/18
Провадження № 22-ц/792/1261/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Хмельницький

Апеляційний суд Хмельницької області у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Пєнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю позивача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/7579/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року (суддя Мазурок О.В., повне судове рішення складено 04 липня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_4 до Копистинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

10 квітня 2018 року ОСОБА_4, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилась спадщина. Він являється спадкоємцем за заповітом. Спадковим майном, серед іншого, є земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,168 га і для ведення особистого підсобного господарства - 0,2990 га на території Копистинської сільської ради у селі Колибань Хмельницького району Хмельницької області. У видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначені земельні ділянки нотаріус відмовив, оскільки виявлено розбіжності у зазначенні площі земельних ділянок у державному акті.

Тому, позивач просив визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на земельні ділянки площею 0,168 га кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) і площею 0,2990 га кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться по АДРЕСА_1.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 0,168 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та на земельну ділянку площею 0,217 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані у с. Колибань Хмельницького району Хмельницької області. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

ОСОБА_4, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 0,217 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства і ухвалити в цій частині нове рішення, яким визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2990 га кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. При ухваленні рішення суд безпідставно зменшив площу земельної ділянки, яка була приватизована його матір'ю (загальна площа 0,476 га) і знаходилася у її користуванні, чим порушив його права як спадкоємця.

Згідно з п.п. 8 п. 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлений.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням виконавчого комітету Копистинської сільської ради №7 від 26.02.1998 року матері позивача ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,467 га в межах згідно з планом на території с. Колибань Копистинської сільської ради, у тому числі: для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого підсобного господарства - 0,217 га.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4

До складу спадщини, крім іншого майна, увійшли житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_2 та зазначені земельні ділянки.

11 грудня 2017 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Онищук О.А. за заявою ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_2.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки нотаріусом відмовлено у зв'язку із розбіжностями площі земельних ділянок у державному акті та у витязі з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

При частковому задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що після смерті ОСОБА_5 спірні земельні ділянки входять до складу спадщини, а тому позивач має право на отримання їх у власність в порядку спадкування після смерті матері відповідно до їх розмірів та цільового призначення.

Разом з тим, суд помилково прийшов до висновку, що розмір земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, право власності на яку визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування, має становити 0,217 га.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За змістом ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1ст. 81 ЗК України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку і в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Як вбачається із наявного у матеріалах справи листа приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Онищук О.А., ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 і НОМЕР_2 відповідно для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по АДРЕСА_2 у зв'язку із розбіжностями зазначення площі земельних ділянок у державному акті про право власності на землю НОМЕР_3 від 29.04.1998 року, виданому ОСОБА_7 та у витязі з Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Із державного акта про право власності на землю НОМЕР_3 від 29.04.1998 року, виданого на ім'я ОСОБА_7, слідує, що останній у приватну власність була надана земельна ділянка загальною площею 0,467 га, що розташована на території с. Колибань Копистинської сільської ради, у тому числі: 0,25 га - для обслуговування житлового будинку. 0,217 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Згідно з планом зовнішніх меж у державному акті зазначені земельні ділянки площею 0,168 га для обслуговування житлового будинку і 0,299 га - для ведення особистого підсобного господарства.

Отже, у державному акті про право власності на землю існує розбіжність у зазначенні площі земельних ділянок, яка не може бути усунута.

Із листа відділу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 14.03.2018 року №112 вбачається, що ліцензованою землевпорядною організацією було проведено встановлення (відновлення) меж спірних земельних ділянок в натурі із урахуванням даних державного акта про право власності на землю НОМЕР_3 від 29.04.1998 року, виданого на ім'я матері позивача, згідно з яким у приватну власність була надана земельна ділянка загальною площею 0,467 га.

В результаті проведених робіт у Державному земельному кадастрі зареєстровано із присвоєнням відповідних кадастрових номерів земельні ділянки площею 0,1680 га для обслуговування житлового будинку і 0,299 га для ведення особистого підсобного господарства.

Крім цього, було здійснено виправлення технічних помилок щодо метричних характеристик земельних ділянок, зокрема щодо невідповідності конфігурації та лінійних промірів в державному акті фактичним та встановлено відповідність фактичної площі земельних ділянок згідно з державним актом (загальна площа 0,467 га).

Оскільки розміри та конфігурація земельних ділянок з урахуванням встановлених у натурі меж відповідають тим, які згідно з державним актом про право власності на землю НОМЕР_3 від 29.04.1998 року надані матері позивача ОСОБА_5 (0,1680 га для обслуговування житлового будинку і 0,299 га для ведення особистого підсобного господарства), то саме у таких розмірах підлягає визнанню за ОСОБА_4 право власності на них в порядку спадкування.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні із збільшенням площі земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, право власності на яку визнано за ОСОБА_4, до 0,2990 га.

В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2018 року змінити, збільшивши площу земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства у с. Колибань Хмельницького району Хмельницької області, на яку визнано право власності за ОСОБА_4, до 0,2990 га.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. Пєнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай