Справа № 699/971/18
Номер провадження № 2/699/591/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2018 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Свитки С.Л.,

за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: органу реєстрації в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №1 в будинку №18 по вул.Шевченка в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області.

В обґрунтування свої вимог позивач вказала, що є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач не є членом її сімї, зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає у квартирі, тому позивач просить визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування даною квартирою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до змісту позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про дату, час, місце розгляду справи була повідомлена в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомила.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у відсутність їхнього представника.

Свідок ОСОБА_4, яка є сусідкою позивача, показала, що ОСОБА_1 проживає одиноко у своїй квартирі. Вона розповідала, що у 2017 році зареєструвала у своїй квартирі внучку, яка ніколи не проживала у квартирі.

Вислухавши пояснення позивача, показання свідка, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.11.2009 року ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_1 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-8).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.12.2009 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

ОСОБА_3 є внучкою ОСОБА_1, але не відноситься до членів її сімї.

Із записів будинкової книги вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована у квартирі позивача з 25.10.2017 року (а.с.10-12).

Згідно довідки, виданої КП ВЖ «РЕУ» від 22.08.2018 року ОСОБА_3 з часу реєстрації не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування спірною квартирою не встановлено.

У правовій позиції Верховного Суду України у справі №6-709цс16 від 16.11.2016 року зазначено, що частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" органами реєстрації є виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не є власником квартири АДРЕСА_1, не відноситься до членів сімї позивача, зареєстрована за даною адресою, факт реєстрації відповідача порушує право власності позивача на дану квартиру, створює незручності, оскільки позбавляє можливості в повній мірі вільно реалізувати повноваження власника - володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, тому суд приходить до висновку про задоволення позову.

Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача: органу реєстрації в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровану ІНФОРМАЦІЯ_3, інші відомості суду не відомі, такою, що втратила право користування квартирою №1 в будинку №18 по вул.Шевченка в м.Корсуні-Шевченківському Черкаської області.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_3, інші відомості суду не відомі, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки та зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до апеляційного суду Черкаської області через Корсунь-Шевченківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя ОСОБА_6