Провадження № 2/331/1774/2018
Справа № 331/6225/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) до ОСОБА_2 ( ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2 а кв.20), ОСОБА_3 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1), треті особи Перша запорізька державна нотаріальна контора( місцезнаходження : м. Запоріжжя, вул.. Північне шосе, буд. №3), Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку « Річковик 325» ( місцезнаходження : м. Запоріжжя, вул. Дніпровська, буд. № 4а), про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

15.11.2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Перша запорізька державна нотаріальна контора, Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку « Річковик 325» , про визнання права власності на квартиру 99 у будинку № 4 а по вул.. Дніпровська ( стара адреса: вул. Леппіка) у м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після померлого 30 вересня 1994 року ОСОБА_4 чоловіка, що був зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30 вересня 1994 року помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 8120, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів 02 жовтня 1994 року ОСОБА_4: І-ЖС №028746.

Померлий 30 вересня 1994 року ОСОБА_4 є її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між громадянином ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4, та громадянкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізької області 30 вересня 1982 року ІІ-ЖС №259247, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2343.

Померлий ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 а, кв. 99, м. Запоріжжя, про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.08.2018 року №04-42/3-1/1466. На день смерті разом з ним за адресою: вул. Дніпровська, буд. 4 а, кв. 99, м. Запоріжжя, була зареєстрована та зареєстрована по теперішній час тільки вона.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року на належне йому нерухоме майно.

До складу спадкового майна за законом входить:

- кооперативна двохкімнатна квартира № 99 у житловому будинку № 4 а по вулиці Дніпровська (стара адреса: вулиця Леппіка) у місті Запоріжжі, загальною площею 49,08 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що належала спадкодавцю, як члену ОСОБА_6 №325 «РІЧКОВИК» (нова назва: ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «РІЧКОВИК 325») , на підставі ордера №1524, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів м.Запоріжжя Запорізької області 25 грудня 1989 року.

Спадкодавцю ОСОБА_7 за життя на праві приватної власності належала зазначена квартира, набута 30 червня 1992 року шляхом повної виплати вартості квартири у сумі 9506 крб. 00 коп. (дев'ять тисяч п'ятсот шість карбованців 00 копійок), що підтверджується довідкою №б/н, виданою ЖБК №325 «РІЧКОВИК» 20.07.2016 р.

Вважає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, як така, що разом проживала із спадкодавцем у кооперативній квартирі, прийняла спадщину згідно з п.1., п.2 ч. 1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину після померлого 30 вересня 1994 року чоловіка, та подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Крім неї, є інші спадкоємці за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року:

-дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 а. кв. 20. м. Запоріжжя, 69068, яка не прийняла спадщину та на спадщину не претендує;

-дочка ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_9, що зареєстрована за адресою: вул. Леппіка. буд. 4 а. кв. 99, м. Запоріжжя, 69063, яка не прийняла спадщину та на спадщину не претендує.

Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі її заяви про прийняття спадщини за законом в порядку ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року була заведена спадкова справа № 210/2018 після померлого «30» вересня 1994 року гр.ОСОБА_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.09.2018 року № 53189211.

Проте, державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2018 року №2211/02-31.

Постанова мотивована тим, що за життя спадкодавець не встиг до кінця повністю реалізувати своє право власності та отримати свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру.

Листом ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.09.2018 року за вих. № 8877, в якому повідомляється, що в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру №99 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Дніпровська №4а (стара адреса: вул. Леппіка № 4а), правовстановлюючих документів не міститься.

Відсутність можливості оформити належним чином право власності на спадкове майно, унеможливлює реалізацію її права на мирне володіння своїм майном, передбаченого ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, та з того часу є частиною національного законодавства України.

Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що проти позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи Першої запорізької державної нотаріальної контори надала суду належним чином завірену копію спадкової справи № 210/2018, заведену після померлого ОСОБА_4, додатково просила суд проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи - Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Річковик 325» надав суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник третьої особи проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечує.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г. від 20 листопада 2018 року зазначена справа прийнята до провадження та призначена до розгляду у підготовче судове засідання. (а.с. 41-42).

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, копію спадкової справи після смерті ОСОБА_8, перевіривши інші докази, наявні в матеріалах справи, взявши до уваги заяви відповідачів та відзив представника третьої особи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 30 вересня 1994 року помер ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 8120, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть, видане Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів 02 жовтня 1994 року ОСОБА_4: І-ЖС №028746. (а.с. 10)

Померлий 30 вересня 1994 року ОСОБА_4 є чоловіком ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу між громадянином ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_4, та громадянкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Запорізької міської Ради народних депутатів Запорізької області 30 вересня 1982 року ІІ-ЖС №259247, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2343. (а.с. 11)

Померлий ОСОБА_4 на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 а, кв. 99, м. Запоріжжя, про що свідчить довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 13.08.2018 року №04-42/3-1/1466. На день смерті разом з померлим за адресою: вул. Дніпровська, буд. 4 а, кв. 99, м. Запоріжжя, була зареєстрована ОСОБА_1, яка зареєстрована та мешкає за вказаною адресою по теперішній час. (а.с. 12)

На час відкриття спадщини після померлого ОСОБА_4, тобто на 30 вересня 1994 року, діяв Цивільний кодекс Української PCP від 18.07.1963 року.

Стеттею 5 Цивільного кодексу України визначені загальні правила дії актів цивільного законодавства в часі, за якою акти цивільного законодавства регулюють цивільні відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Певні особливості передбачені розділом «Прикінцеві та перехідні положення». Відповідно до п. 4 вказаного розділу щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення ЦК застосовуються до тих прав та обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Пункт 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК 2003 року встановлює, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на підставі ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року на належне йому нерухоме майно.

До складу спадкового майна за законом входить:

- кооперативна двохкімнатна квартира № 99 у житловому будинку № 4 а по вулиці Дніпровська (стара адреса: вулиця Леппіка) у місті Запоріжжі, загальною площею 49,08 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., що належала спадкодавцю, як члену ОСОБА_6 №325 «РІЧКОВИК» (нова назва: ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «РІЧКОВИК 325») , на підставі ордера №1524, виданого Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів м.Запоріжжя Запорізької області 25 грудня 1989 року. (а.с. 14, 16-17)

Спадкодавцю ОСОБА_4 за життя на праві приватної власності належала зазначена квартира, набута 30 червня 1992 року шляхом повної виплати вартості квартири у сумі 9506 крб. 00 коп. (дев'ять тисяч п'ятсот шість карбованців 00 копійок), що підтверджується довідкою №б/н, виданою ЖБК №325 «РІЧКОВИК» 20.07.2016 р. (а.с. 15)

Позивач вважає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, як така, що разом проживала із спадкодавцем у кооперативній квартирі, прийняла спадщину згідно з п.1., п.2 ч. 1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року, так як фактично вступила в управління (володіння) майном, прийняла спадщину після померлого 30 вересня 1994 року чоловіка, та подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Крім позивача, є інші спадкоємці за законом згідно із ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року, а саме:

-дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, що зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8 а. кв. 20. м. Запоріжжя, 69068, яка не прийняла спадщину та на спадщину не претендує;

-дочка ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_9, що зареєстрована за адресою: вул. Леппіка. буд. 4 а. кв. 99, м. Запоріжжя, 69063, яка не прийняла спадщину та на спадщину не претендує.

Першою запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом в порядку ст. 529 Цивільного кодексу УРСР 1963 року та пункту 5 прикінцевих та перехідних положень до Цивільного кодексу України 2003 року була заведена спадкова справа № 210/2018 після померлого «30» вересня 1994 року гр.ОСОБА_4, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 05.09.2018 року № 53189211. (а.с. 13)

Проте, державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на таке майно, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2018 року №2211/02-31.(а.с. 21)

Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на квартиру № 99 у будинку № 4 «а» по вул. Дніпровській у м. Запоріжжі, оскільки на сьогодні вона не в змозі належним чином переоформити квартиру, яка входить до складу спадщини, та яка не була зареєстрована у передбаченому законом порядку, тобто за життя спадкодавець не встиг зареєструвати за собою право власності.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.ст.1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на спадкування за законом після смерті чоловіка, як спадкоємець першої черги.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року зі змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» - право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах проспадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на цемайно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згіднозі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку.

Згідно роз'яснення Міністерстваю стиції України №19/32-319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в cудовому порядку.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ОСОБА_9 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухомемайно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати:

1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірненерухоме майно (будинок, споруда);

2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку;

3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку;

4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм;

5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності.

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Матеріалами справи встановлено, що квартира № 99 в будинку № 4 «а» по вул. Дніпровській в м. Запоріжжі належав померлому ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується наступними документами:

-ордером №1524, виданим Виконавчим комітетом Жовтневої районної Ради народних депутатів м.Запоріжжя Запорізької області 25 грудня 1989 року; (а.с. 14)

-довідкою №б/н, виданою ЖБК №325 «РІЧКОВИК» 20.07.2016 р. щодо повної виплати ОСОБА_4 вартості квартири у сумі 9506 крб. 00 коп. (дев'ять тисяч п'ятсот шість карбованців 00 копійок); (а.с. 15)

- технічним паспортом квартира № 99 в будинку № 4 «а» по вул. Дніпровській в м. Запоріжжі; (а.с. 16-17)

-листом ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.09.2018 року за вих. № 8877, в якому повідомляється, що в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру №99 за адресою: м.Запоріжжя, вул.Дніпровська №4а (стара адреса: вул. Леппіка № 4а), правовстановлюючих документів не міститься (а.с. 20)

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи у сукупності зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 , ч.4 ст.200,ч.4 ст. 206 ЦПК України, ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, ст..ст. 1217, ч.1 ст. 1223, ч.1 ст.1233,ч.1 ст.1235, ст. 1269 ЦК України, суд

В И РІ Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1, що зареєстрована за адресю: м. Запоріжжя, вул.. Дніпровська, буд, № 4 «а»АДРЕСА_1, право власності на квартиру № 99 в будинку № 4 «а» по вулиці Дніпровській (стара назва Леппіка) в місті Запоріжжі, загальною площею 49,08 кв.м., житловою площею 28,1 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого 30 вересня 1994 року чоловіка ОСОБА_8, що був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10 «а»АДРЕСА_1.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2018 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

13.12.2018