провадження № 2-о/520/157/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

29.08.2018 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Літвінової І.А.

присяжних: Криштофор В.Ю., Осіпової Н.Г.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за участю:

заявника - ОСОБА_3

представника заявника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про оголошення померлим громадянина України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; заінтересовані особи: Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою про оголошення померлим її сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, стверджуючи, що з 2003 року, у місці постійного проживання зниклого за адресою його реєстрації, немає відомостей про його місце перебування, а у 2013 році рішенням Київського районного суд м. Одеси ОСОБА_6 визнано безвісно відсутнім за результатами розгляду цивільної справи № 520/1190/13-ц.

У відповідності до ч. 10 ст. 14 ЦПК України судом витребувано до огляду вказану цивільну справу та з'ясовано, що при розгляді цивільної справи № 520/1190/13-ц суд встановив, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, виданого 24.06.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому м. Іллічівська Одеської області, актовий запис № 196. ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 36 років померла мати ОСОБА_7 - ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 13 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №423. Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та прописку) від 23.03.2009 року за № 287 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, квартира комунальна, сусіди по квартирі - ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 З виписки з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого від 14.12.2012 року вбачається, що за останній календарний рік ОСОБА_6 за медичною допомогою в поліклініку не звертався. Згідно відповіді Київського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області заяву ОСОБА_3 по факту розшуку сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким було втрачено зв'язок з 2002 року розглянуто, в ході проведених оперативно-розшукових дій встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не вбачається можливим. Крім того, з пояснень родичів та знайомих ОСОБА_6, 04.12.1973 року вбачається, що в період з 2011 року по 2012 рік вони його не бачили, зв'язок з ним не підтримували. У судовому засіданні 22.05.2013 року були допитані в якості свідків мати ОСОБА_6 - ОСОБА_3, яка повідомила суду, що з жовтня 2003 року вона сина не бачила, а також сусіди ОСОБА_6 - ОСОБА_14, ОСОБА_10, ОСОБА_13, які повідомили суду, що вже більш ніж рік його також не бачили.

На підставі наведеного рішенням суду від 22.05.2013 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, було визнано безвісно відсутнім.

За правилами частин четвертої, п'ятої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов'язковою для суду.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.05.2013 року у цивільній справі № 520/1190/13-ц про визнання ОСОБА_6 безвісно відсутнім ніким не оскаржувалося та набрало законної сили.

При розгляді цивільної справи № 520/15121/17 про визнання ОСОБА_6 померлим, судом встановлено, що з 2013 року станом на серпень 2018 року будь-які відомості щодо місцезнаходження ОСОБА_6 так і не були одержані. Вказана особа не виходила на зв'язок з сином, матір'ю, іншими родичами чи особами.

Так, судом підтверджено, що ОСОБА_6 народився в місті Одесі ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.06.1998 року - внесений до Державного реєстру фізичних осіб та одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

24.06.1999 року відомості про ОСОБА_6, як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, внесені до актового запису № 196 про народження, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому м. Іллічівська Одеської області. Матір'ю дитини вказана ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2). В шлюбі батьки дитини не перебували.

25.10.2002 року Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім'я ОСОБА_6 видано паспорт громадянина України: НОМЕР_6.

25.10.2002 року ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

З того часу будь-яка інформація про місцезнаходження ОСОБА_6 відсутня.

Відповідно до статей 43, 46 ЦК фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою або оголошена померлою, якщо протягом встановленого законом строку відсутні відомості про місце її перебування в місці її постійного проживання. Місцем проживання фізичної особи згідно із статтею 29 ЦК визнається місце, де фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Київським відділом поліції в м. Одесі Головного управління Національної поліції 28.11.2017 року надане повідомлення вих. № 37-8475 про те, що в ході проведення ОРЗ місцезнаходження ОСОБА_6, з яким був втрачений зв'язок у 2002 році, встановити не надалося можливим.

В той же час, до матеріалів, які передані у розпорядження суду за підписом начальника Київського відділу поліції в м. Одесі ГУНП в Одеській області Лазара О.В. (вхід. № 23375 від 26.06.2018), приєднано реєстраційний документ ЖРЗПЗ № 8092 від 13.07.2011 за заявою ОСОБА_3 від 13.07.2011 року, у якому зазначено, що ОСОБА_6 пішов з місця мешкання 16 жовтня 2006 року. У телеграмі до 51 № 8092 від 21.07.2011 вказано, що 21 липня в ході проведення ОРЗ було встановлено, що ОСОБА_6 не працює, безвісно відсутнім не вважається, так як він веде антигромадський образ життя, відношень з родичами підтримувати не хоче, раніше з дому неодноразово уходив.

До матеріалів вихідного № 845 від 24.05.2018 р., № 16736 від 25.05.2018 р. додане «Объяснение», відібране 21.06.2018 року «УОП Киевского ОП в г. Одесе ГУНП в Одесской области ст. л-нт ОСОБА_16», та Рапорт, в якому дані заявниці зазначені як «ОСОБА_3», «ОСОБА_3», а дані особи, у відношенні якої проводилась перевірка як «ОСОБА_6», «ОСОБА_6».

У поясненнях ОСОБА_19 вказано, що ОСОБА_6 вона бачила у 2010 році.

В рапорті ДО ПСП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 підтверджено, що в ході проведення ОРЗ було встановлено, що ОСОБА_6 веде антигромадський спосіб життя та безвісті відсутнім не вважається, відношення з родичами підтримувати не хоче. В ході перевірки була відвідана адреса: АДРЕСА_1, де мешканці комунальної квартири гр. ОСОБА_19 та ОСОБА_20, повідомили, що ОСОБА_6 вони знають зі слів його матері ОСОБА_3, але за даною адресою, протягом 10 років ОСОБА_6 не мешкає та на теперішній час його місце знаходження їм не відомо.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 підтвердила, що ОСОБА_19 є сусідкою її зниклого сина, а особа з даними ОСОБА_20 заявниці не відома.

Враховуючи встановлені розбіжності, в судове засідання був викликаний старший лейтенант поліції ОСОБА_16, який дав пояснення та підтвердив, що в наданих суду матеріалах, помилково зазначено прізвище «ОСОБА_6», а в дійсності матеріали стосуються громадянина ОСОБА_6, а також зазначив, що в рапорті в перелік мешканців комунальної квартири помилково внесена ОСОБА_20, яка не має відношення до даної справи.

Також лейтенант поліції ОСОБА_16 пояснив, що інформацію щодо антигромадського способу життя ОСОБА_6 та його небажання спілкуватися з родичами було ним продубльовано в рапорті з ЖРЗПЗ № 8092 від 13.07.2011. Інформація ЖРЗПЗ № 8092 від 13.07.2011 вносилася до бази працівником поліції, який давно не працює, та перевірити її неможливо, оскільки матеріали знищені після спливу строку зберігання.

Згідно з частиною першою статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів, які б достовірно підтверджували обставини щодо антигромадського способу життя ОСОБА_6 та його небажання спілкуватися з родичами.

Крім того, суд також відхиляє наступні письмові докази, як недопустимі, у зв'язку із порушенням порядку їх засвідчення: акт від 01.12.2017 за підписом ОСОБА_19 та ОСОБА_22, підтвердження (не датовано) від ОСОБА_23, підтвердження (не датовано) від ОСОБА_24

В судовому засіданні ОСОБА_23 була допитана як свідок, та підтвердила, що зв'язок з її племінником ОСОБА_6 дійсно перервався приблизно з 2003 року, та з того часу вона його не бачила, та він з нею на зв'язок не виходив.

ОСОБА_23 засвідчила, що до зникнення, ОСОБА_6 перебував в доброзичливих стосунках із нею та членами її сім'ї, часто гостював. Також ОСОБА_23 підтвердила, що ОСОБА_6 любив сина й матір, і не мав будь-яких підстав по своїй волі переривати стосунки з родиною.

Стаття 46 ЦК України визначає, що фізична особа може бути оголошена померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала без вісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом 6 місяців.

За приписами частини сьомою статті 81 ЦПК України суд не позбавлений права збирати докази з власної ініціативи коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підставі письмових доказів, одержаних за ініціативою суду, суд встановив, що за останні три роки відомості про звернення ОСОБА_6 до районних медичних установ чи про перебування на поліклінічному чи «Д» обліку не встановлені. В районі реєстрації місця проживання ОСОБА_6 медична картка відсутня. На обліку в управлінні соціального захисту населення, пенсійних та податкових органах ОСОБА_6 не перебуває. Вказані обставини підтверджені довідками управління соціального захисту населення Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 03.04.2018 № 1031вх., Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі від 04.04.2018 № 5731/05, Комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради від 23.04.18 № 434, Комунальної установи «Міська поліклініка № 20» Департаменту охорони здоров'я Одеської міської ради від 03.06.2018 № 289, Державної податкової інспекції у Київському районі міста Одеси Головного управління ДФС в Одеській області Державної фіскальної служби України № /9/15-51-08-01-05.

За відомостями Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України інформація щодо зареєстрованих транспортних засобів за громадянином ОСОБА_6 відсутня (довідка від 20.06.2018 № 31/15-3589).

Станом на 23.07.2018 року у майнових реєстрах інформація про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження ОСОБА_6 РНОКПП НОМЕР_1 не міститься.

Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України проінформував суд, що в межах строків збереження інформації відомостей про перетинання державного кордону України ОСОБА_6 не виявлено (вхід. № 38 ДСК від 11.06.2018). Державна міграційна служба України в Одеській області Головного управління ДМС України повідомила, що згідно даних САІД УМП ДМС України ОСОБА_6 паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документувався (вхід. № 22795 від 21.06.2018).

Суд також допитав як свідка саму заявницю ОСОБА_3, яка під присягою, будучі попередженою про кримінальну відповідальність, підтвердила, що востаннє бачила свого сина ОСОБА_6 в 2003 році. Після цього він на зв'язок не виходив, і від інших осіб будь-якої інформації щодо його можливого місця перебування вона не отримувала. ОСОБА_3 припустила, що причиною зникнення сина могло стати лише позбавлення його життя у насильницький спосіб якимось сторонніми людьми. Інших причин заявник не вбачає.

Заінтересовані особи ОСОБА_7, який приходиться сином зниклого, та ОСОБА_8, який приходиться батьком зниклому, у письмових заявах до суду підтвердили, що ОСОБА_6 не бачили з лютого 2002 року, і з того часу не мають відомостей щодо його місцезнаходження. Заяву про визнання ОСОБА_6 померлим підтримали. Розгляд справи просили проводити за їх відсутності (вхід. № №3803, 3804 від 02.02.2018).

Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою.

Як встановлено судом, розпорядженням Овідіопольської державної адміністрації № 433/А-2013 від 27.06.2013 року неповнолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Заявницю у цій справі, ОСОБА_3, призначено піклувальником над неповнолітнім онуком.

Згідно з частиною першою статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які наступають у разі смерті.

Оголошення ОСОБА_6 померлим є необхідним для захисту майнових інтересів та оформлення спадщини на частку квартири, що належить ОСОБА_6, на його сина - ОСОБА_7.

На час розгляду справи ОСОБА_7 досяг повноліття та може самостійно реалізувати свої права, як спадкоємець ОСОБА_6, в разі визнання остатнього померлим.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, зі змісту статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод убачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Цивільним процесуальним законодавством передбачена можливість зміни в судовому порядку правового статусу фізичної особи шляхом оголошення її померлою. Необхідність у зміні правового статусу фізичної особи виникає у зв'язку з тим, що невизначеність правового становища особи, яка тривалий час відсутня у місці свого постійного проживання, створює певні перешкоди щодо реалізації суб'єктивних прав фізичними та юридичними особами, які перебувають з нею у певних правовідносинах.

Виходячи з обсягу досліджених судом доказів, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, суд доходить висновку про наявність між заявником і особою, в інтересах якої заявник виступає, матеріально-правового зв'язку з особою, яку проситься оголосити померлою.

Представник заінтересованої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився. Заперечень проти заяви ОСОБА_3 не надавав. У вирішенні всіх питань учасників процесу поклався на розсуд суду, про що повідомив у заяві від 28.12.2017 року (ЕП - 176/17г.)

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 роз'яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Отже, підсумовуючи наведене, можна дійти висновку, що оголошення особи померлою, на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, здійснюється на підставі вірогідного припущення про смерть особи, коли немає доказів про факт її смерті. Таким чином, оголошення фізичної особи померлою - це підтвердження судовим рішенням припущення факту смерті особи, яке ґрунтується на високому ступені ймовірності її смерті, а не на встановленні самого факту смерті.

При розгляді заяви ОСОБА_3 суд отримав достатні докази, що у місці постійного проживання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відомості про його місце перебування відсутні більше 3 років.

У суду відсутні відомості про те, що ОСОБА_6 навмисно утаює своє місцезнаходження чи мав певні причини для такого утаювання.

Суд немає доказів факту смерті ОСОБА_6, однак суд одержав достатні докази, щоб зробити вірогідне припущення що вказана особа померла. Тобто рішення суду базується на юридичному припущені смерті ОСОБА_6 Використання презумпції в цьому випадку є наслідком відсутності безспірних відомостей щодо встановлення факту смерті особи або факту знаходження її в живих.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Суд також зважає на винятковість цієї категорії справ із загального правила цивільного судочинства щодо неможливості перегляду і скасування рішення, що набрало законної сили, тим самим судом, який його ухвалив, оскільки у разі якщо фізична особа, яку визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, з'явиться чи буде виявлене її місце перебування, суб'єкти, за заявою яких суд змінив його правовий статус, а також сама особа вправі подати до суду заяву про скасування ухваленого рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 308 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Оголосити померлим ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1; значиться зареєстрованим з 25.10.2002 року за адресою: АДРЕСА_1.

Після набрання законної сили рішенням, надіслати копію рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; паспорт громадянки України: НОМЕР_7, виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 23 вересня 1996; адреса реєстрації: АДРЕСА_2;

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_11; ідентифікаційний номер НОМЕР_3; паспорт громадянина України: НОМЕР_8, виданий Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 26 січня 1996; адреса реєстрації: АДРЕСА_2;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5; паспорт громадянина України: НОМЕР_9, виданий Овідіопольським РС ГУДМС України в Одеській області 30 січня 2015; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4; адреса реєстрації: АДРЕСА_2;

Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області: ; місцезнаходження: вул. Інглезі, 5, м. Одеса, 65101, E-mail: ;

Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування: ; місцезнаходження: вул. Академіка Корольова, 9, м. Одеса, 6511, E-mail: .

Днем складення повного рішення суду є 07.09.2018 року.

Суддя Літвінова І. А.

Присяжні: Криштофор В.Ю.

Осіпова Н.Г.