Постанова

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 724/1039/16-ц

провадження № 61-20118св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя-доповідач), Крата В. І., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представник позивача - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2017 року Яремка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому просив визнати недійсним договір дарування.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2016 року у складі судді Руснака А. І. у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, у листопаді 2016 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Також подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 08 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги протягом тридцяти днів шляхом надання суду документа про сплату судового збору та обґрунтованої заяви про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга подана з пропуском строку на оскарження, у встановлений судом термін заявником не наведено поважних підстав для поновлення пропущеного строку на таке оскарження.

У лютому 2017 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив оскаржену ухвалу суду скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що копію повного тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції представником позивача отримано 24 листопада 2016 року, а з апеляційною скаргою він звернувся 28 листопада 2016 року. Необхідною умовою здійснення заінтересованою особою права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є її обізнаність із змістом судового рішення. Ухвалу суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги він особисто не отримував, а тому не виконав її вимоги. Кожній особі гарантоване право на оскарження судових рішень, держава забезпечує і гарантує громадянину право на перегляд судового рішення.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 10 травня 2018 року справу № 724/1039/16-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 28 листопада 2016 року ОСОБА_4 - представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, у якому зазначив, що такий строк пропущено з поважних причин, а саме: копію повного тексту оскарженого судового рішення отримано ним 24 листопада 2016 року, а позивач її не отримав дотепер, оскільки проживає за іншою адресою.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 08 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги протягом тридцяти днів шляхом надання суду документа про сплату судового збору та обґрунтованої заяви про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Копію ухвали отримано представником позивача 12 грудня 2016 року, проте її вимоги не виконано.

Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження. Зокрема, зазначено, що позивач та його представник не навели обґрунтованих підстав для поновлення строку, при цьому мали можливість своєчасно отримати копію оскарженого судового рішення, про зміну адреси проживання суд не повідомляли.

Проте такі висновки суду апеляційної інстанції є передчасними.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно із частиною першою статті 294 ЦПК України (у редакції, що діяла на момент ухвалення судового рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до зворотнього повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 отримав копію оскарженого рішення 04 листопада 2016 року, а його представник - ОСОБА_4, після подання відповідної заяви 24 листопада 2016 року.

За змістом частини третьої статті 297 ЦПК України (у редакції, яка діяла на момент постановлення оскарженої ухвали) апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Застосувавши передбачені частиною третьою статті 297 ЦПК України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали) наслідки до апеляційної скарги заявника та відмовивши у відкритті апеляційного провадження з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, суд апеляційної інстанції не врахував принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно із пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновок про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження є передчасним.

Судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з переданням справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд, вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою заявника, повинен був перевірити доводи заявника про поважність причин пропуску процесуального строку, оскільки вони мають суттєве значення для вирішення питання про поновлення цього строку.

Керуючись статтями 400, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 07 лютого 2017 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

СуддіН. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат В. П. Курило