14.12.2018 227/5447/18
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

14 грудня 2018 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2018 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якій він просив: розірвати договір позики. Крім того, просив стягнути з відповідача суму у розмірі сплаченого судового збору за подачу позовної заяви та відстрочити сплату судового збору.

Документ сформований в підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - «Електронний суд».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Дослідивши подану позовну заяву, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено побудову Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, та визначені рекомендовані для Державної судової адміністрації України терміни впровадження ЄСІТС з 1 січня 2019 року.

Відповідно до наказу голови Державної судової адміністрації України № 269 «Про внесення змін до наказу ДСА України від 23 березня 2017 року №367» визначено18 пілотних судів України, в яких з 04 червня 2018 року введено в тестову експлуатацію підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) - «Електронний суд», але Добропільський міськрайонний суд Донецької області до цього списку не входить.

Крім того, право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21 лютого 1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до пп. 15.3 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи в суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі.

Частинами 2, 3 ст. 2 ЦПК України передбачено, що суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, серед яких, крім іншого, є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; обов'язковість судового рішення; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому у ч. 2 цієї статті зазначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В частині 3 ст. 175 ЦПК України встановлено загальні та обов'язкові для всіх вимоги до оформлення позову, відповідно до якої позовна заява, крім іншого, повинна містити:

- відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

В порушення вищенаведених вимог, позовна заява не містить:

- відомих номерів засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти відповідача;

- в прохальній частині позивач просить розірвати договір позики, проте не зазначає дати укладення такого договору, та сторін, які уклали даний договір;

- щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, то суд зазначає, що в позовній заяві не вказано розміру позики. Крім того, позивачем не зазначено доказів, що підтверджують вказані в позові обставини;

- в позовній заяві не зазначено чи було вжито позивачем заходів досудового врегулювання спору;

- до позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження заявлених вимог, позовна заява не містить переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви; не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

У прохальній частині позову ОСОБА_1 просив відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

- позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

- предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Як роз'яснено в п. 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад довідка про доходи, про склад сім»ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо). Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

В позовній заяві позивачем не наведено доводів для відстрочення сплати судового збору та не надано доказів на підтвердження скрутного майнового становища, у зв'язку з чим суд вважає, що у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору позивачу слід відмовити.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством та у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В абзаці 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 1 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1762 гривні.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму (тобто 704,80 грн.) для працездатних осіб.

Проте, документів, які б підтверджували сплату позивачем судового збору за даним позовом суду надано не було.

У зв'язку з чим, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 704,80 грн. на рахунок - 5035, отримувач - Добропільське УК/м.Добропiлля/22030101, код отримувача (ЕДРПОУ) - 37755456, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО ГУДКСУ) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України,050), та надати до суду квитанцію про його сплату.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу термін для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 185-187 ЦПК України ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору- відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору позики - залишити без руху і надати позивачу термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею ухвали.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних в ухвалі та роз'яснити, що у разі не виправлення недоліків у вказаний термін заява вважатиметься не поданою та буде їй повернута.

Копію ухвали направити позивачу для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С.Мацишин

14.12.2018