Справа № 133/1679/18
Провадження № 22-ц/801/354/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєчко В. Л.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 рокуСправа № 133/1679/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Зайцева А.Ю. (суддя-доповідач),

суддів Сала Т.Б., Якименко М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року, постановлену у складі судді Сєчка В.Л., повний текст якої складено 29 жовтня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» залишено без руху і надано строк для усунення недоліків протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «Приватбанк» визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 18 липня 2018 року про залишення позовної заяви без руху.

Не погодившись із ухвалою суду, акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), яке є правонаступником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, оскільки позивачем на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху була подана заява про усунення недоліків, якою недоліки були усунуті в повному обсязі, а тому суд повертаючи позов позбавив позивача права на судовий захист.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надійшов.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18 липня 2018 року позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» залишено без руху з тих підстав, що в позовній заяві позивач не навів обґрунтований розрахунок сум, які просить стягнути на його користь з відповідача, не зазначив, на підставі яких фінансових документів і яку суму отримав відповідач, відомості щодо розміру відсоткової ставки, не навів математичних розрахунків суми тіла кредиту, відсотків, пені з урахуванням сум коштів, що надійшли в рахунок сплати заборгованості, суми використаних коштів, періоду нарахування, відомостей щодо розміру простроченого зобов?язання, яку саме кредитну картку отримав відповідач та строк її дії. Суд також дійшов висновку, що позовна заява містить протиріччя щодо розміру відсоткової ставки за користування кредитом, а доданий до позовної заяви документ, названий позивачем розрахунком заборгованості є лише роздруківкою із комп?ютерної програми таблиці руху коштів по рахунку та не містить інформації щодо дійсного розміру заборгованості відповідача за кредитним договором.

На виконання вимог ухвали, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій надав пояснення щодо заборгованості та додав виписку по особовому рахунку відповідача.

Повертаючи заяву, суд виходив з того, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху, оскільки позивач повинен подати до суду не заяву зі своїми поясненнями, а позовну заяву з обґрунтуванням розрахунку суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, додавши до неї її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, проте у порушення вимог статті 177 ЦПК України позивачем подано до суду лише один примірник заяви про усунення недоліків.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув увагу на те, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, а недоліки, встановлені судом, могли бути усунуті під час підготовчого провадження, при цьому суд завчасно надав оцінку доказам, наданим позивачем в обґрунтування своїх вимог та дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачеві.

Висновок суду про необхідність повернення позовної заяви позивачу у зв'язку з невиконанням останнім вимог суду щодо надання доказів не ґрунтується на вимогах норм процесуального законодавства (п. 7 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Щодо питання доступу до суду Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви № 6778/05 «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року зазначив, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов'язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань (справа «Ґолдер проти Сполученого Королівства», рішення від 21 лютого 1975 року).

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи наведене, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий підпис А.Ю. Зайцев

Судді: підпис Т.Б. Сало

підпис М.М. Якименко

Згідно з оригіналом

Головуючий А.Ю. Зайцев