Справа № 211/3239/18
Провадження № 2/211/1665/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10 вересня 2018 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Н.О. Сарат,

за участю секретаря судового засідання Зоріної С.М.,

за відсутності сторін по справі, розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади Криворізької міської ради в особі Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування ,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Територіальної громади Криворізької міської ради в особі Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування, вказавши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер його батько ОСОБА_3, а ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла його матір ОСОБА_4. Після смерті батьків залишилася спадщина у вигляді домоволодіння за адресою АДРЕСА_1. Дане домоволодіння було зареєстроване на матір, після смерті матері позивач не звертався до нотаріуса так як з батьком вони домовилися, що спадщину прийме батько, який був постійно там зареєстрований та проживав з матір'ю і в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини , але йому було відмовлено так як він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. З цього приводу позивач звертався до суду з заявою про надання йому додаткового строку для прийняття спадщини, та його позов було задоволено. Після чого він знову звернувся до нотаріуса та йому було відмовлено так як розбіжність у документах. Нотаріусом було зазначено, що в установчих документах, а саме у свідоцтві про право власності на будівлю, видане 25.05.1999 року районним відділом комунального господарства Виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривий Ріг власником майна вказано «ОСОБА_4» , право власності на її ім'я зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» у той час як позивачем нотаріусу надано свідоцтво про смерть ОСОБА_4. Дошлюбне прізвище матері позивача ОСОБА_5, а після шлюбу вона отримала прізвище ОСОБА_4. Помилка могла виникнути із-за того, що в момент отримання свідоцтва про право власності на будівлю від 25.05.1999 року її прізвище було ОСОБА_4, але вона могла ще не отримати паспорту на це прізвище тому орган що видавав свідоцтво вписав дошлюбне прізвище. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 48,2 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м., та господарських споруд: літньої кухні Б, погріб В, вбиральня Г, водо колонка І, замощення ІІ, огорожа № 1-3.

В судове засідання сторони не з'явилися.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні вимог наполягав з підстав, викладених в позові, просив задовольнити заявлену вимогу в повному обсязі.

Представник відповідача Довгинцівської районної у місті ради надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо вимог позивача не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_5 (змінила прізвище на ОСОБА_5 після укладення шлюбу, свідоцтво про одруження а.с. 9) на підставі свідоцтва про право приватної власності від 25 травня 1999 р. належало домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 Довгинцівський район. (а.с. 11 копії свідоцтва, а.с. 12 довідки БТІ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7 ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2

Згідно статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Позивач ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_4 та померлого ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 (а.с. 10).

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно даних Довгинцівської районної в місті ради від 25.05.218 р., на дату смерті ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, разом з нею за адресою її проживання був зареєстрований померлий ОСОБА_3 (а.с.17 копія відомостей).

Згідно ст. 1268 ЦК України, померлий батько позивача вважається таким, що прийняв спадщину. Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька.

Частина 1 статті 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Постановою державного нотаріуса Четвертою Криворізькою державною нотаріальною конторою від 20 червня 2018 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 року матері ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька ОСОБА_3 на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, через розбіжність в прізвищі власника спадкового майна. (а.с.23).

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно розяснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 1 Листа № 24-753/0/4-13, обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Вказане підтверджується також розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Так, на виконання ухвали суду Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 64/2018 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 та копію спадкової справи № 313/2016 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4, відповідно до яких з заявою про прийняття спадщини після смерті батьків звернувся лише син ОСОБА_1.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Оскільки в зв'язку з тим, що при видачі свідоцтва про право власності на нерухоме майно померлій ОСОБА_4 було вказано дошлюбне прізвище ОСОБА_4, а не ОСОБА_4, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті батьків, суд вважає можливим задовольнити вимоги щодо визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на зазначене домоволодіння, оскільки заявлені в позові обставини підтверджені матеріалами справи.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1, що складається з житлового будинку А-1, загальною площею 48,2 кв.м, житловою площею 33,5 кв.м., та господарських споруд: літньої кухні Б, погріб В, вбиральня Г, водо колонка І, замощення ІІ, огорожа № 1-3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його винесення.

Суддя: Н. О. Сарат