Справа № 456/431/18
Провадження № 2-к/456/1/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий справу за клопотанням представника Другого Львівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (Федькової) до ОСОБА_3 про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Чеського суду на території України,

в с т а н о в и в:

Представник Другого Львівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_2 (Федькової) з клопотанням про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Районного суду в Мості (Чеська республіка) від 14 січня 2013 року у справі № 21Nc 1477/2012-23 за ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування клопотання покликається на те, що 14.01.2013 року Районним судом в Мості (Чеська Республіка) було постановлено вирок у справі про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 стверджує, що боржник не виконує свої зобовязання по сплаті аліментів на утримання сина. Заборгованість по аліментах у боржника станом на 14.01.2013 року становила 72 000 крон чеських, у звязку з чим просить визнати та виконати рішення чеського суду в Україні відповідно до якого, ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно в розмірі 2 500, 00 чеських крон.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_6 підтримала клопотання, просить суд його задоволити.

Боржник ОСОБА_3 в судові засідання 22.06.2018 р., 02.08.2018 р., 27.08.2018 р. не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подав.

Відповідно до ч.5 ст. 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду, а тому, беручи до уваги, що ОСОБА_3 був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, оскільки листи з рекомендованим повідомленням повернулись на адресу суду у звязку із закінченням встановленого строку зберігання, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності боржника, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, проти чого представник заявника в судовому засіданні не заперечила.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника, суд вважає, що клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду на території Україна підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між Україною та Чеською Республікою підписано Договір про правову допомогу у цивільних справах, який ратифікований Україною 10.01.2002 р. та набрав чинності 18.12.2002 р. цим договором сторонами визначено, що центральним органом в Україні є міністерство юстиції України. Органи юстиції Договірних Сторін взаємно надаватимуть правову допомогу в цивільних справах відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до ст.462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Визнання та примусове виконання рішення іноземного суду - це поширення законної сили такого рішення на територію України й застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Відповідно до ч.2 ст. 465 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, передбачено подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду через органи державної влади України, суд приймає до розгляду клопотання, що надійшло через орган державної влади України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (п.12.) визначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно з п. «а» ст. 51 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993р., укладеною між державами членами Співдружності Незалежних Держав, ратифікованою Верховною Радою України 10.11.1994 р., кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує рішення, винесені на території інших Договірних Сторін рішення установ юстиції у цивільних і сімейних справах.

Відповідно до ст.54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст.51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинне бути здійснене примусове виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком районного суду в м. Мості (Чеська Республіка) вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 2500, 00 чеських крон щомісячно, починаючи стягнення з 14.03.2013 року та закінчуючи в день набуття юридичної сили рішення про розірвання шлюбу.

Боржник ОСОБА_3 був належним чином повідомленим про провадження, оскільки в матеріалах справи наявна форма посвідчення щодо повідомлення належним чином, що направлялась на адресу ОСОБА_3 про необхідність зявитись на розгляд справи щодо сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, однак боржником на адресу районного суду м. Мост (Чеська Республіка) направлялось повідомлення про неможливість зявитись в суд, а всі документи що стосуються сплати аліментів оформляє дружина ОСОБА_2.

Судом встановлено, що вирок районного суду в м. Мості (Чеська Республіка) від 14.01.2013 року набрав законної сили 14.03.2013 року.

Виходячи із змісту ст.ст. 463,464 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки. Питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Беручи до уваги той факт, що згідно з вироком районного суду в м. Мості (Чеська Республіка) від 14.01.2013 року, ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в сумі 2500, 00 чеських крон щомісячно, починаючи з 14.03.2013 року та закінчуючи в день набуття юридичної сили рішення про розірвання шлюбу, такі є періодичним платежем, суд приходить до переконання, що клопотання в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2 500, 00 чеських крон щомісячно, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.8 ст.467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на день ухвалення судового рішення, 27.08.2018 року, за даними Національного банку України курс чеської крони становить 121, 76 грн. за 100 крон, а тому з ОСОБА_3 слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2500, 00 чеських крон, що відповідно до курсу Національного банку України на день ухвалення судового рішення становить 3 044, 00 грн.

Що стосується вимоги заявника про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості по аліментах в розмірі 72 000, 00 чеських крон, які останній мав станом на 14.01.2013 р., суд приходить до наступного висновку.

Як уже згадувалось вище, згідно ст.ст. 463,464 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути предявлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути предявлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Судом встановлено, що вирок районного суду в м. Мості (Чеська Республіка) від 14.01.2013 року набрав законної сили 14.03.2013 року, представник заявника звернувся до суду із клопотанням про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку чеського суду на території України 07.02.2018 р., тобто через більш, ніж три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, заявником пропущено строк звернення до суду з такою вимогою, а тому клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Чеського суду на території України в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів в сумі 72 000, 00 чеських крон не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 462-469 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання представника Другого Львівського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 (Федькової) до ОСОБА_3 про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Чеського суду на території України задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 2500,00 /дві тисяч пятсот/ чеських крон щомісячно, що відповідно до курсу Національного банку України на день ухвалення судового рішення становить 3 044, 00 /три тисячі сорок чотири/ грн.

Аліменти слід перераховувати: Office for the international legal protection of children; адреса: љilingrovo nбmмsti ?, CZ-602 00 Brno; найменування банківської установи: Komerиnн banka, Brno mмsto, код банку:0100; рахунок: CZ 21; код ідентифікатора банку: KOMBCZPP; призначення платежу: виплатити на утримання на користь неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 15 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_7