Ухвала

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 311/1709/17

провадження № 61-40429ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року та постановуАпеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, ОСОБА_2, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 11 липня 2018 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.

Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст судового рішення апеляційної інстанції позивач отримала в суді першої інстанції лише 09 липня 2018 року.

Наведені в клопотанні підстави поновлення процесуального строку не можна вважати поважними, оскільки заявник не надала будь-яких належних та допустимих доказів щодо порушення апеляційним судом вимог щодо видачі (надсилання) копії судового рішення.

Разом з тим, повний текст постанови Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 17 травня 2018 року, а касаційну скаргу на вказане судове рішення подано 11 липня 2018 року, тобто після спливу більше ніж 30 днів з дня складення повного тексту указаного судового рішення.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною третьою статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, касаційну скаргу необхідно залишити без руху для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 390, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 12 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 10 травня 2018 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 11 жовтня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь