БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/2530/18
провадження № 2/361/1983/18
РІШЕННЯ

Іменем України

16 серпня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1,
за участю секретаря ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування заборони,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року до суду звернулася ОСОБА_3 із позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування заборони.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 13 лютого 2017 року між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір. В забезпечення вказаного кредитного договору між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку переданий житловий будинок № 11 по вул. Тельмана у м. Бровари Київської області. Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок № 11 по вул. Тельмана у м. Бровари Київської області. ВДВС Броварського міськрайонного управління відмовлено банку у відкритті провадження у справі щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2018 року відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у стягненні із позивача грошових коштів та відсотків, отриманих останньою за вищевказаним кредитним договором. Таким чином, відповідач втратив можливість задоволення своїх потреб шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації його на прилюдних торгах. Однак, на сьогодні існує заборона на нерухоме майно, зареєстрована 13.02.2007 року за № 4490110 приватним нотаріусом ОСОБА_4 на підставі договору іпотеки від 13.02.2007 року. Наявність такої заборони на спірний житловий будинок перешкоджає позивачу розпорядитися майном на свій розсуд.

З огляду на викладені обставини, позивач просить скасувати заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 4490110, зареєстрований 13.02.2007 року о 14:57:38 на підставі обтяження: договір іпотеки, 605.13.02.2007, ОСОБА_4, на будинок № 11 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Тельмана у м. Бровари Київської області, де зазначено власником ОСОБА_3.

12 червня 2018 року на адресу суду від ПАТ «Укрсоцбанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі з огляду на наступне. Позивач у своїй позовній заяві просить скасувати заборону на нерухоме майно, яку накладено під час укладення Договору іпотеки № 07/І-07 від 13.02.2007 року, оскільки 20 лютого 2017 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено у позові ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки повернуто без виконання. Однак, жодна з цих обставин не дає підстави для скасування заборони відчуження нерухомого майна, оскільки зобовязання відповідача за Договором кредиту не припинилися. Броварським міськрайонним судом Київської області відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку із спливом строків позовної давності. Однак, за загальними правилами ЦК України, наявність судового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення боргу з підстав пропуску строків позовної давності, не може бути підставою для припинення зобовязань боржника за кредитним договором. За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_3 не ґрунтуються на нормах матеріального права, а тому є такі, які не підлягають задоволенню.

16.07.2018 р. до суду надійшла заява позивача ОСОБА_3 про зміну предмета позову, однак судом дана заява повернута позивачу, оскільки подана із порушенням строків, передбачених ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення та заперечення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, із матеріалів справи вбачається, що 13 лютого 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Договір кредиту № 410/17/07-Пі, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_3Ф грошові кошти у розмірі 55 000 (пятдесят пять тисяч) доларів США, зі сплатою 13,2 % річних та кінцевим терміном повернення до 12 лютого 2017 року (а.с. 8-9).

З метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за вищевказаним Договором кредиту, 13 лютого 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір № 07/І-07, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_4, та відповідно до якого Іпотекодавець (позивач) передав Іпотекодержателю (відповідачу) нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Україна, Київська обл., м. Бровари, вул. Тельмана, буд. 11, а саме, житловий будинок загальною площею 88,9 кв.м. та житловою площею 49,8 кв.м. (а.с. 5-7).

Як передбачено п. 6.3. Іпотечного договору цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобовязання. Дія цього Договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України «Про іпотеку».

Зі змісту копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, сформованого 03.04.2008 року вбачається, що 13.02.2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_4 внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис про заборону на нерухоме майно, підстава обтяження Договір іпотеки, 605, 13.02.2007, обєкт обтяження будинок, Київська обл., м. Бровари, вул. Тельмана, буд. 11, власник ОСОБА_3 (а.с. 17).

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15 лютого 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 07/1-07 від 13 лютого 2007 року, тобто нерухоме майно за адресою вул. Тельмана, 11 у м. Бровари Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_3, а саме житловий будинок загальною площею 88,9 кв.м. та житловою площею 49,8 кв.м., для задоволення грошових вимог Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» за Договором кредиту №410/17/07-Пі від 13 лютого 2007 року, у сумі 314836 (триста чотирнадцять тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 69 коп. (а.с. 10-13).

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі вищевказаного судового рішення Дніпровським районним судом у м. Києві 03.04.2009 року видано стягувачу АКБ «Укрсоцбанк» виконавчий лист за № 6-2/2009, який предявлено до ВДВС Броварського МРУЮ в Київській області для примусового виконання.

Постановою державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ в Київській області від 12.06.2009 р. відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документу за № 6-2/2009, так як виконавчий лист не відповідає вимогам ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме, відсутня дата набрання рішенням законної сили (а.с. 16).

Матеріалами справи встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_3 заборгованості за Договором кредиту № 410/17/07-Пі від 13.02.2007 р. у розмірі 161 175,50 доларів США, що еквівалентно 4 121 354,08 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2017 року відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову про стягнення із ОСОБА_3 вищевказаної суми боргу (а.с. 14-15).

Згідно із ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

За змістом ст. 55 Закону України «Про нотаріат» угоди про відчуження та заставу майна, що підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Після оформлення встановленого законодавством документа про право власності іпотекодавця на нерухомість, що є предметом іпотеки, іпотекодержатель реєструє у встановленому законом порядку обтяження прав власника на нерухомість. Якщо іпотечним договором передбачено накладення

заборони відчуження нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, нотаріус накладає таку заборону за повідомленням іпотеко держателя.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Статтею 74 Закону України «Про нотаріат» визначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Звертаючись із даним позовом до суду ОСОБА_3 посилається на те, що судовим рішенням від 20.02.2017 р. відмовлено ПАТ «Укрсоцбанк» у задоволенні позову про стягнення із неї заборгованості за кредитним договором, а виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки повернуто без виконання.

У відповідність до ч. 1 та ч. 2 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зі змісту рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2018 року вбачається, що суд відмовив у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строків позовної давності. Рішення суду набрало законної сили.

Як передбачено ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З огляду на викладені обставини та норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, суд приходить до висновку про те, що сплив строків позовної давності не припиняє право кредитора в можливості одержати від боржника виконання зобовязань як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Аналізуючи норми глави 50 «Припинення зобовязання» Цивільного кодексу України, судом встановлено, що сплив строків позовної давності не є підставою для припинення зобовязання.

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_3 у даному позові не можуть бути підставою для скасування заборони на нерухоме майно, яка накладена на підставі договору іпотеки.

Також, відсутні підстави, які визначені ст. 74 ЗУ «Про нотаріат», для скасування заборони, оскільки договір поруки не припинений.

Таким чином, взявши до уваги всі обставини справи, та враховуючи норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 267, 589 ЦК України, ст.ст. 13, 76, 81, 89, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про скасування заборони відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин