Справа № 469/199/18
Провадження № 22ц/812/557/18 Головуючий у 1-ї інстанції Гапоненко Н.О.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Горенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Гапоненко Н.О. в місті Миколаєві о 10 годині 15 хвилин зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 21 941 грн. 86 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_2 в порушення умов укладеного з ним 13 травня 2014 року договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням штрафних санкцій.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення вимог банка у повному обсязі.

Вважав висновок суду про те, що банком не надано доказів на підтвердження укладення між сторонами договору таким, що ґрунтується на припущеннях.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 10 грудня 2018 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 травня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за яким останній отримав кредитний ліміт коштів спочатку в розмірі 500 грн. 00 коп., а з 7 жовтня 2014 року в розмірі 360 грн. з кінцевим терміном їх повернення, що відповідає строку дії картки (березень 2018 року) під 30% річних, які збільшені з вересня 2014 року до 34,8% річних, та з квітня 2015 року до 43,2% річних, а також зі сплатою комісії та пені за Умовами кредитування (а.с.5-37, 69-74).

Вказаний договір складається із заяви кредитора, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.12.6; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову - п. 2.1.1.7.6.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між нею та банком, та підтверджено її підписом у заяві (а.с.6).

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст. 11 , ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України).

Станом на 31 грудня 2017 року банком розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складає 21 941 грн. 86 коп. (354 грн. 72 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 16 466 грн. 10 коп. - проценти за користування кредитом, 3600грн. - комісія, 500 грн. 00 коп. - фіксована частина штрафу і 1 021 грн. 04 коп. - процентна складова штрафу).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Тому, підписавши 13 травня 2014 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Таким чином, висновок суду щодо відсутності доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору є помилковим та спростовується як письмовими матеріалами справи, у яких міститься анкета-заява, витяг з особового рахунку, дані про отриману картку, так і фото відповідача з отриманою карткою, за якою він використовував кредитні кошти, надані АТ КБ «ПриватБанк».

За такого колегія суддів доходить висновку, що за укладеним між сторонами договором без номеру, оформленим у вигляді анкети-заяви з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 354 грн. 72 коп..

Крім цього, за частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України). Кредитодавець зобов'язаний повідомити позичальника.

Із змісту пунктів 1.3.2.3 та 1.3.2.9 Умов та правил надання банківських послуг (що діяли на час виникнення спірних відносин) убачається, що банк має право здійснювати зміну Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що зобов'язаний проінформувати позичальника за сім днів до введення змін будь-яким способом, в тому числі при наданні витягу з карткового рахунку або за допомогою СМС-повідомленням. Якщо протягом 7 днів банк не отримав від позичальника повідомлення про незгоду зі змінами, то вважається, що він приймає нові умови надання банківських послуг.

З наявних в матеріалах справи копій наказів ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на час укладання кредитного договору діяла базова процентна ставка по кредиту 2,5% в місяць або 30% на рік.

В подальшому, згідно п. 3 наказу № СП-2014-6915682 від 7 липня 2014 року процентну ставку було збільшено та введено нові тарифи із підвищеною ставкою лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів, тобто після 1 вересня 2014 року, про що відповідачка була повідомлена банком у спосіб, що визначений вищезазначеними Умовами та Правилами, але без належного підтвердження отримання нею такого повідомлення.

Проте, з виписки за рахунком відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 витрат після підвищення в односторонньому порядку процентної ставки з 1 вересня 2014 року не здійснював (а.с.5, 71-74).

Таким чином, розрахунок заборгованості по процентам, який міститься в матеріалах справи, спростовується вищезазначеним і повинен розраховуватися виходячи з 30% річних ((354 грн. 72 коп. х 30%) : 360 днів), що за час прострочки за 1191 день з урахуванням боргу, якій утворився на 26 вересня 2014 року на суму 27 грн. 52 коп., складає 384 грн. 82 коп..

Крім того, колегія суддів не погоджується з підставами та порядком нарахування банком комісії на суму 3 600 грн., яка не передбачена умовами договору, та вважає, що така сума не підлягає стягненню з позичальника.

Також, колегія суддів вважає безпідставним одночасне нарахування та стягнення з відповідача пені та 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 1 021 грн. 04 коп. - процентної складової штрафу.

Так, статтями 546, 549 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 (а.с.17-18) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.17, 30) передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.

Тому, враховуюче викладене, колегія суддів вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань.

За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов'язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки.

А тому, враховуючи обставини справи, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентів, колегія суддів вважає за необхідне стягнути штраф в розмірі 500 грн. плюс 37 грн. , а всього на загальну суму 537 грн. 58 коп., відмовивши у стягненні пені з метою запобігання подвійного притягнення відповідачки до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань по сплаті кредиту та процентів.

Таки висновки колегії узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15 і постанові від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому є усі підстави для його скасування у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України шляхом стягнення з позичальника на користь банка 1 276 грн. 54 коп. загальної суми заборгованості, яка складається з: 354 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом, 384 грн. 82 коп. заборгованості за процентами та 537 грн. 00 коп. штрафу.

Відповідно до змісту статті 141 стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

А саме, у зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанціях в загальному розмірі 748 грн. 85 коп..

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 24 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове, яким позовом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1 276 грн. 54 коп., яка складається з: 354 грн. 72 коп. заборгованості за кредитом, 384грн. 82 коп. заборгованості за процентами та 537 грн. 00 коп. штрафу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 748 грн. 85 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова