Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 380/98/15-ц

провадження № 61-10963св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

правонаступник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представник позивачів - ОСОБА_8,

відповідачі: сільськогосподарський виробничий кооператив «П'ятигори» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «П'ятигори»), ОСОБА_9,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_4 - ОСОБА_8 на рішення Тетіївського районного суду Київської області, у складі судді Кравець О. А., від 07 червня 2016 року та рішення Апеляційного суду Київської області, у складі колегії суддів: Фінагєєва В. О., Ігнатченка Н. В., Лащенка В. Д., від 16 серпня

2016 року та касаційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2015 року ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «П'ятигори» (правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «П'ятигори» (далі - ТОВ «П'ятигори»), ОСОБА_9 про визнання правочинів недійсними.

Позовна заява мотивована тим, що позивачі є власниками майнового паю сільськогосподарського виробничого кооперативу «П'ятигори» (далі -

СВК «П'ятигори») на підставі свідоцтв про право власності. Позивачі уклали договори оренди майнового паю з відповідачем, строк дії яких закінчився у 2011 році. Однак, відповідач так і не повернув позивачам їх свідоцтва про право власності на майнові паї. ОСОБА_9, яка є директором СВК «П'ятигори», зазначала, що позивачі продали їй свої майнові паї, уклавши з нею договори купівлі-продажу як з фізичною особою. Однак, жодних договорів оренди та договорів купівлі-продажу майнових паїв вони не укладали, а підписи у договорах їм не належать. Крім того, договори купівлі-продажу майнового паю нотаріально посвідчені не були.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили суд визнати недійсними договір купівлі-продажу майнового паю ОСОБА_5

від 21 лютого 2013 року, договір купівлі-продажу майнового паю

ОСОБА_2 від 13 лютого 2013 року, договір купівлі-продажу майнового паю ОСОБА_3 від 27 лютого 2013 року, договір оренди майнового паю ОСОБА_4 від 03 січня 2012 року та договір купівлі-продажу майнового паю ОСОБА_4 від 06 березня 2013 року; зобов'язати ТОВ «П'ятигори» як правонаступника СВК «П'ятигори» повернути

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7,

ОСОБА_4 належні їм свідоцтва на майнові паї, видані П'ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 07 червня

2016 року у задоволенні позову ОСОБА_8, який діяв в інтересах

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі з власної ініціативи продали свої права на майнові паї ОСОБА_9 та отримали за це грошові кошти. Договір купівлі-продажу майнового паю не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_5 скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення. Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 21 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_9 Зобов'язано ОСОБА_9 повернути ОСОБА_5 свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії КИ-ХХШ № 2207152), видане П'ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області 10 листопада 2001 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу майнового паю від 27 лютого 2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 Зобов'язано ОСОБА_9 повернути ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії НОМЕР_1), видане П'ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області 21 грудня 2001 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення районного суду у частині позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5 та ухвалюючи у цій частині нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що висновком судово-почеркознавчої експертизи від 03 листопада 2014 року № 941 встановлено, що договори купівлі-продажу майнових прав ОСОБА_3 та

ОСОБА_5 не підписували, отже їх волевиявлення на укладення цих договорів було відсутнє. Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції у цій частині, зазначивши при цьому, що на момент укладення спірних договорів волевиявлення цих позивачів було вільним, про свідчить їх підпис у договорах.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 05 вересня 2016 року, представник ОСОБА_2, ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суди не звернули увагу на те, що в оспорюваних правочинах сторони погодили необхідність їх нотаріального посвідчення, проте цього зроблено не було, отже спірні договори є неукладеними. ОСОБА_4 не мала права вчиняти підпис «Дейнега», оскільки вона не має цього прізвища з 13 грудня 2001 року. Відповідач не довела, що ОСОБА_4 отримувала грошові кошти за договорами купівлі-продажу майнового паю, так само як і інші позивачі. ОСОБА_9 не мала законних підстав для набуття права власності на майнові паї позивачів з огляду на те, що без нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, виділених в натурі майнових паїв, відсутня можливість реєстрації права власності ОСОБА_9 на ці паї.

У касаційній скарзі, яка надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 12 вересня 2016 року, ОСОБА_9 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

ОСОБА_9 посилається на те, що апеляційний суд безпідставно розглянув справу у частині позовних вимог ОСОБА_5, який рішення суду першої інстанції не оскаржував, оскільки на момент розгляду справи у суді апеляційної інстанції він помер, проте суд не залучив його правонаступників. Розписка ОСОБА_3, яка міститься на зворотній стороні свідоцтва про право власності на майновий пай, свідчить про намір ОСОБА_3 продати ОСОБА_9 свій майновий пай. Висновком

судово-почеркознавчої експертизи від 03 листопада 2014 року № 941 встановлено, що замість ОСОБА_5 розписалась його дружина ОСОБА_6, а ОСОБА_5 був присутнім під час укладання спірного договору, що свідчить про його волевиявлення на укладення цього договору. Судами встановлено факт отримання грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на виконання умов спірних правочинів.

У відзиві (запереченні) на касаційну скаргу ОСОБА_9 просить залишити без задоволення касаційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_4, посилаючись на те, що у спірних договорах сторони погодили посвідчення лише підпису продавця нотаріусом чи сільською радою, а не договору, тому доводи касаційної скарги про недотримання нотаріального посвідчення договору не відповідають змісту договору. Зміна прізвища ОСОБА_10 на «ОСОБА_10» не є підставою для припинення права власності на майнові паї.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Під час розгляду справи суди встановили, що позивачі є власниками майнових паїв СВК «П'ятигори», що підтверджується свідоцтвами про право власності, виданими П'ятигірською сільською радою Тетіївського району Київської області.

Між позивачами та СВК «П'ятигори» були укладені договори оренди майнових паїв, починаючи з 2001 року по 2011 рік.

У 2012 році між СВК «П'ятигори», в особі голови правління ОСОБА_9, та позивачами було укладено нові договори оренди майнових паїв, відповідно до яких їх власники щорічно отримували орендну плату в розмірі 1% від вартості майнового паю. Сторони погодили строк дії договорів

оренди 5 років, починаючи з 2012 року по 2016 рік.

У лютому-березні 2013 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 було укладено договори купівлі-продажу майнового паю за погодженою між сторонами ціною.

Висновком експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 26 квітня 2016 року № 1350/1351/16-32 встановлено, що рукописний текст розписки від 21 лютого 2013 року на зворотній стороні свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії НОМЕР_2) та підпис у даній розписці, а також підписи від імені ОСОБА_5 у розділах «Продавець» у акті звірки розрахунків по договору купівлі-продажу майнового паю від 21 лютого

2013 року та договорі купівлі-продажу майнового паю від 21 лютого

2013 року, підписи від імені ОСОБА_5 у платіжній відомості на видачу грошей за свідоцтва на право власності на майновий пай у графі «розписка про одержання» та у видатковому касовому ордері від 21 лютого 2013 року на ім'я ОСОБА_5 у графі «підпис одержувача» виконано не ОСОБА_5, а іншою особою.

Рукописний текст розписки від 13 лютого 2013 року на зворотній стороні свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат серії НОМЕР_3) та підпис у даній розписці, а також підписи від імені

ОСОБА_2 у розділі «продавець», у акті звірки розрахунків по договору купівлі-продажу майнового паю від 13 лютого 2013 року, у видатковому касовому ордері від 13 лютого 2013 року на ім'я ОСОБА_2 у графі «підпис одержувача» виконані ОСОБА_2

Рукописний текст розписки від 06 березня 2013 року на зворотній стороні свідоцтва на право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії КИ-ХХШ № 2207691) та підпис у цій розписці, а також підписи від імені ОСОБА_4 у розділі «Орендодавець» у договорі оренди майнового паю від 03 січня 2012 року № 362, у графі «підпис» за № 362 у книзі реєстрації договорів про оренду майнових паїв П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, у розділах продавець у акті звірки розрахунку по договору купівлі-продажу майнового паю

від 06 березня 2013 року та договорі купівлі-продажу майнового паю

від 06 березня 2013 року, у графі «підпис одержувача» у видатковому касовому ордері від 06 березня 2013 року, у графі «розписка про одержання» у платіжній відомості на видачу грошей виконані ОСОБА_4

Рукописний текст розписки від 06 березня 2013 року на зворотній стороні свідоцтва на право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії КИ-ХХШ № 2207340) та підпис у цій розписці, а також підписи від імені ОСОБА_10 у договорі оренди майнового паю

від 06 березня 2012 року № 363, у графі «підпис» за № 363 у книзі реєстрації договорів про оренду майна П'ятигірської сільської ради Тетіївського району Київської області, у розділах «продавець» у акті звірки розрахунків по договору купівлі-продажу майнового паю від 06 березня 2013 року та договорі купівлі-продажу майнового паю від 06 березня 2013 року, у графі «підпис одержувача» у видатковому касовому ордері від 06 березня

2013 року, у графі «розписка про одержання» у платіжній відомості на видачу грошей виконані ОСОБА_4

Рукописний текст розписок від 27 лютого 2013 року на зворотній стороні свідоцтв на право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії НОМЕР_4 та НОМЕР_5), виконано не ОСОБА_3, а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_3, які містяться нижче рукописного тексту розписок від 27 лютого 2013 року на зворотній стороні свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат серії НОМЕР_1 та НОМЕР_5), виконані ОСОБА_3 Підписи від імені ОСОБА_3 у розділах «продавець» у акті звірки розрахунків по договору купівлі-продажу майнового паю від 27 лютого 2013 року та договорі купівлі-продажу майнового паю від 27 лютого 2013 року виконані не ОСОБА_3, а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_3 у графі «розписка про одержання» у платіжній відомості на видачу грошей за свідоцтва на право власності на майновий пай, у видатковому касовому ордері від 27 лютого 2013 році на ім'я ОСОБА_3 у графі «підпис одержувача» виконано не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві.

За змістом частини третьої статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК Українипідставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_5, оскільки судом, з урахуванням висновку судової експертизи, встановлено відсутність волевиявлення цих осіб на укладання спірних договорів купівлі-продажу майнового паю, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Наявність наміру ОСОБА_3 на укладення спірного договору не може достовірно свідчити про те, що сторони погодили всі істотні умови та уклали спірний правочин.

Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд розглянув справу за позовом ОСОБА_5, який на момент розгляду справи помер, не залучивши його правонаступника, оскільки це не впливає на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду, яке прийнято за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Правонаступники ОСОБА_5 залучені до участі у справі судом касаційної інстанції.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції у частині позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_2, апеляційний правильно виходив із того, що позивачами не доведено відсутність волевиявлення на укладання спірних правочинів, оскільки висновком судової почеркознавчої експертизи від 26 квітня 2016 року № 1350/1351/16-32 встановлено, що спірні договори купівлі-продажу (та інші документи) підписані ОСОБА_4 і ОСОБА_2 Посилання касаційної скарги на непроведення нотаріального посвідчення спірних договорів не впливає на їх дійсність, оскільки відповідно до статті 657 ЦК України договір купівлі-продажу майнового паю не підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, а тому зазначена обставина не може бути підставою для визнання спірних договорів недійсними.

З урахуванням наведеного, рішення апеляційного суду є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування оскарженого судового рішення відсутні.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги представника ОСОБА_2, ОСОБА_4 - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 07 червня

2016 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та рішення Апеляційного суду Київської області від 16 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б. І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта