ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/3057/17 Номер провадження 22-ц/814/176/18Головуючий у 1-й інстанції Крючко Н. І. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Панченко О.О.,

судді: Одринська Т.В., Лобов О.А.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтаві ради, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Київської районної у м. Полтаві ради до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою, -

В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити спосіб участі у її вихованні та спілкуванні, наступним чином: мати систематичні побачення з донькою кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. неділі; 30 днів під час літніх канікул за домовленістю з матір`ю дитини; 7 днів під час зимових канікул, 2 дні під час осінніх канікул, 2 дні під час весняних канікул за домовленістю з матір`ю дитини без вчинення перешкод з її боку.
Заявлені вимоги мотивував тим, що після розірвання шлюбу з відповідачем їх спільна дочка залишилася проживати з матір`ю. Він, як батько, бажає спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, однак колишня дружина чинить перешкоди у цьому. Для вирішення вказаного питання він звертався до органу опіки та піклування служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтави ради, щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою. Усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою вирішити мирним шляхом не вдалося, в наслідок чого був вимушений звернутися до суду.
Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 , треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтаві ради, Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Київської районної у м. Полтаві ради до ОСОБА_1 , про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітньою донькою задоволенно.
Зобов`язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , встановлено ОСОБА_2 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такий спосіб участі: систематичні побачення з донькою кожної суботи з 10 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. неділі; 30 днів під час літніх канікул за домовленістю з матір`ю дитини; 7 днів під час зимових канікул, 2 дні під час осінніх канікул, 2 дні під час весняних канікул за домовленістю з матір`ю дитини без вчинення перешкод з її боку.
З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилася ОСОБА_5 , та подала апеляційну скаргу, вважає оскаржуване рішення таким, що постановлене на підставі висновків суду, які не відповідають обставинам справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Просить, оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що жодних доказів вчинення нею перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою, позивачем не надано. Позивач жодного разу не звертався до матері дитини, щодо погодження часу побачень з дочкою. Визначаючи порядок спілкування ОСОБА_2 з малолітньою дочкою, суд першої інстанції не врахував особисту прихильність дитини до позивача, розпорядок дитини, стан її здоров`я, а також дані про наявність конфліктних ситуацій за участю дитини та батька, а також стан психічного здоров`я ОСОБА_2 та виконання ним своїх батьківських обов`язків.
Вказує, що позивач страждає на психічні розлади в зв`язку з чим визнаний непридатним до військової служби, даний факт підтверджується відповіддю з Полтавського об`єднаного військового комісаріату.
Крім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував поданий нею відзив на позовну заяву, чим допустив порушення вимог процесуального законодавства.
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є надуманими та не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, учасників справи, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 04 травня 2017 року шлюб зареєстрований 12 березня 2011 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір`ю ( а.с.33 т.1).
Неповнолітня дитина ОСОБА_6 , зареєстрована та проживає разом з матірю за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.38, т.1).
Рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 12 грудня 2017 року, визначено порядок участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою, а саме: побачення щотижня з 10 год.00 хв. суботи до 10 год. 00 хв. неділі, у період літніх шкільних канікул не менше 30 календарних днів, у період зимових шкільних канікул не менше 7 календарних днів, у період осінніх та весняних шкільних канікул не менше 2 календарних днів, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з правом прогулянок по місту, відвідування дитячих розважальних закладів та місця проживання батька, враховуючи погодні умови, стан здоров`я та розпорядок дня дитини. ( а.с.68).
Судом першої інстанції встановлено, що мати дитини ОСОБА_5 жодного разу на розгляд питання про визначення порядку спілкування з дитиною не з`являлася, про причини своєї неявки не повідомляла. Прийняте рішення виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 12 грудня 2017 року, в установленому поряду не оскаржувала.
Далі встановлено, що ОСОБА_5 вважає, що спілкування ОСОБА_2 негативно впливає на психоемоційний стан дитини, тому обмежує спілкування доньки з батьком.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як батько, має рівні права на участь у вихованні малолітньої дитини, прагне та бажає спілкуватися з нею, приймати участь у її житті, однак відповідач чинить перешкоди у реалізації позивачем своїх прав та обов`язків по відношенню до дитини.
Колегія суддів погоджується з таким висновком виходячи з наступного.

Відповідно статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачає, що батько має рівні, тобто такі ж самі як і мати, права і обов`язки щодо дитини.

За правилами статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно із частиною першою статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої, другої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

З викладеного слідує, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, від 07 грудня 2006 року).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача регулярно спілкуватися з дочкою, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , який має право приймати участь у вихованні своєї дочки і це не суперечить інтересам дитини. Визначений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з дочкою не зашкодить дитині, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров`я, фізичний та духовний розвиток.

При цьому, відповідач не надала належних та переконливих доказів того, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному її розвитку та не запропонувала свої варіанти спілкування батька з дитиною.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів здійснення з боку відповідача перешкод у спілкуванні дочки з батьком спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду першої інстанції. Крім того, наявність даного спору, свідчить про те, що між сторонами у справі виник і існує спір щодо виховання малолітньої дочки.

Доводи ОСОБА_1 , що позивач страждає на психічні розлади, що підтверджується відповіддю з ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неспроможними, оскільки вказана відповідь не містить фактів наявності психічних розладів у позивача, а свідчить про непридатність позивача до військової служби, що не може бути підставою відмови батькові у вихованні та спілкуванні з дитиною.
Безпідставним є також посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції її відзиву, оскільки, при винесенні рішення суд керувався нормами чинного законодавства, а сам відзив не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів за результатами апеляційного розгляду справи вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного, всебічного та обєктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом надана відповідна правова оцінка, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Оскільки, в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню не підлягають

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий-суддя О.О. Панченко

Судді: Т.В.Одринська

О.А.Лобов