ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 635/5116/17-ц

провадження № 22ц/818/1501/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2,

відповідачі - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2018 року в складі судді Шинкарчука Я.А.,

в с т а н о в и в:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 31 грудня 2016 року о 04:20 на автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ-2108, державний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору та допустив зіткнення із автомобілем Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2, яким керував позивач.

Вказав, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2016 року встановлено вину ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто його до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП.

Зазначив, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено його автомобіль та спричинено йому матеріальну шкоду, яка згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертних досліджень «Професіонал» №0002/17 від 19 січня 2017 року складає 124 907,63 грн.

Вказав, що автомобіль ОСОБА_3 застрахований в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове Товариство «Домінанта», та страхова компанія згідно його заяви про виплату страхового відшкодування частково виплатила йому матеріальну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., перерахувавши її 20 липня 2017 року на його рахунок.

Зазначив, що згідно вказаного страхового полісу ліміт відповідальності за майнову шкоду складає 100 000,00 грн., отже страхова компанія повинна доплатити йому ще 80 000,00 грн.

Вказав, що ОСОБА_3 повинен сплатити йому залишок матеріальної шкоди у сумі 24 907,63 грн., оскільки страхової виплати у розмірі 100 000,00 грн. недостатньо для відшкодування матеріального збитку у повному обсязі.

Зазначив, що він також поніс витрати по справі у розмірі 7719,00 грн., з яких: витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 1520,00 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 5000,00 грн., витрати по сплаті повідомлення телеграфом відповідачів про виклик на експертний огляд пошкодженого автомобіля - 41,40 грн. та 42,60 грн., витрати по сплаті судового збору - 1115,00 грн., які також повинен відшкодувати відповідач ОСОБА_3

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2018 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково, стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 розмір страхового відшкодування у сумі 34 654, 95 грн. та судовий збір у розмірі 346,54 грн., в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 45 345,05 грн. та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у сумі 24 907,63 грн. і витрат по даній справі у сумі 7719,00 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - змінити, стягнувши з Товариства з додатковою відповідальністю «Домінанта» на його користь матеріальну шкоду у розмірі 80 000,00 грн. і з ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 24 907,63 грн. та витрати по справі у розмірі 7819,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, зокрема, висновку експертного автотоварознавчого дослідження Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертних досліджень «Професіонал», натомість прийняв за основу звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Селтим», складений значно пізніше на замовлення страхової компанії, який не відповідає пошкодженням автомобіля і вартості ремонтно-відновлювальних робіт; що про вказаний звіт і заперечення відповідача йому не було відомо, внаслідок чого він був позбавлений можливості заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи; що він має право звертатися до відповідача на свій вибір з вимогою щодо стягнення понесених витрат по справі, у тому числі витрат на правову допомогу, які підтверджуються договором та квитанціями.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Піддубного Р.М. від 06 березня 2018 року витребувано цивільну справу з суду першої інстанції.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Піддубного Р.М. від 22 березня 2018 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Овсяннікової А.І. від 13 квітня 2018 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Овсяннікової А.І. від 24 квітня 2018 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Тичкової О.Ю. від 09 липня 2018 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Піддубного Р.М., Котелевець А.В., Тичкової О.Ю. від 17 липня 2018 року направлено справу до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, вказано вихідні дані для проведення автотоварознавчої експертизи та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

29 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. було розподілено цивільну справу № 635/5116/17-ц (22ц/818/1501/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В., Кругова С.С., Яцини В.Б. поновлено апеляційне провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не довів, що з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в рахунок відшкодування шкоди необхідно стягнути більшу суму у рахунок відшкодування шкоди, ніж ту, яка визначена на підставі звіту від 24 квітня 2017 року, виготовленого на замовлення страхової компанії.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31 грудня 2016 року о 04:20 на автодорозі Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ-2108, державний номер НОМЕР_1, проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофору та допустив зіткнення із автомобілем Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2, 2003 року випуску, яким керував ОСОБА_1 та який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 28 лютого 2017 року.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, який керував автомобілем ВАЗ 2108, номер НОМЕР_1, застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2545495 від 16 грудня 2016 року, згідно якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 грн., розмір франшизи становить 0 грн.

03 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду №673.

04 січня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр експертиз досліджень «Професіонал» та ОСОБА_1 укладено договір про надання експертних послуг №0002/7, на виконання умов якого 10 січня 2017 року та додатково 16 січня 2017 року проведено огляд транспортного засобу Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2, а 19 січня 2017 року складено звіт №0002/7 про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу і розміру вартості матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням транспортного засобу, згідно якого вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2016 року, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез=0,37), без урахування розміру втрати товарної вартості, за виявленими ушкодженнями при огляді транспортного засобу 10 січня 2017 року та 16 січня 2017 року, в цінах станом на дату завершення виконання дослідження (тобто на 19 січня 2017 року) складає 124 907, 63 грн. з урахуванням ПДВ.

Вартість експертно-оціночних послуг, наданих відповідно до вказаного договору, згідно квитанцій від 04 січня 2017 року та 16 січня 2017 року становить 1320,00 грн. та 200,00 грн. відповідно.

Крім того, згідно квитанцій від 04 січня 2017 року вартість послуг з повідомлення відповідачів телеграфом про запрошення на огляд автомобіля становить 42,60 грн. та 41,40 грн. відповідно.

Як вбачається з протоколу огляду транспортного засобу №027-176, 16 січня 2017 року представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Селтим» відповідно до замовлення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» у присутності ОСОБА_1 проведено огляд автомобіля Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2.

На підставі вищевказаного протоколу огляду транспортного засобу, 24 квітня 2017 року суб'єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ» на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» складено звіт №96-D/27/9 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2.

Як вбачається з вказаного звіту, вартість матеріального збитку без урахування втрати товарної вартості, завданого власнику транспортного засобу Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2, внаслідок його пошкодження станом на 24 квітня 2017 року складає 65 585,94 грн. з урахуванням ПДВ, 54 654,95 грн. без урахування ПДВ.

02 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування №066 для відновлення автомобіля Ford Tourneo Connect, який отримав механічні пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та просив відшкодувати матеріальні збитки шляхом перерахування коштів на його особистий рахунок.

Як вбачається з платіжного доручення №7621 та не заперечується сторонами, 20 липня 2017 року на рахунок ОСОБА_1 страховою компанією перераховано 20 000,00 грн. страхового відшкодування для відновлення автомобіля Ford Tourneo Connect.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2018 року призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

11 червня 2018 року від судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Шишки П.М. надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення судової експертизи №11493, згідно якого він просив надати автомобіль Ford Tourneo Connect у пошкодженому вигляді або у разі, якщо автомобіль відновлено, вказати вихідні дані для проведення експертизи та надати оригінали відповідних документів.

Із заяви позивача від 02 липня 2018 року вбачається, що надати автомобіль для огляду у пошкодженому вигляді неможливо, оскільки його відремонтовано.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 17 липня 2018 року вирішено вказати наступні вихідні дані для проведення автотоварознавчої експертизи: акт технічного огляду колісного транспортного засобу - автомобіля «Ford Tourneo Connect», державний номерний знак НОМЕР_2, 2013 року випуску № 0002/17 від 31 грудня 2016 року (а. с. 157-158), фототаблицю до вказаного акту (а. с. 159-163), звіт про оцінку величини вартості матеріальної шкоди Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертних досліджень «Професіонал» (а. с. 144-156), протокол огляду транспортного засобу № 027-176 від 16 січня 2017 року (а. с. 68-70), фототаблицю (а. с. 71-74), звіт Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Селтим» №27969 від 24 квітня 2017 року (а. с. 48-67).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №11493 від 30 жовтня 2018 року, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Шишкою П.М., за першим варіантом вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2016 року станом на 31 грудня 2016 року визначена за даними звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Селтим» №27969 від 24 квітня 2017 року, протоколу №027-176 огляду транспортного засобу від 16 січня 2017 року, складає 110 748,25 грн. та станом на момент проведення експертизи - 22 жовтня 2018 року складає 146 069,29 грн.

За другим варіантом висновку експерта вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2016 року станом на 31 грудня 2016 року визначена за даними «Отчета №0002/17 Товариства «Центр експертних досліджень «Професіонал» від 19 січня 2017 року», «Акта №0002/17 технического осмотра колесного транспортного средства (КТС) от 04 января 2017 года» складає 111 746,48 грн. та станом на момент проведення експертизи - 22 жовтня 2018 року складає 148 275,14 грн.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на вiдповiднiй правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Із змісту статей 1166, 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, щодо якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із змісту положень статті 1192 ЦК України вбачається, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц, провадження №14-176 цс 18), відступивши від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові №6-2587цс15 від 23 грудня 2015 року.

Матеріали справи свідчать про те, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована. Ліміт відповідальності без франшизи складає 100 000,00 грн.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 ЦК України, статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом статті 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно статті 29 цього Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 33.1.4 статті 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Пунктом 33.3. статті 33 вказаного Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно статті 34 вказаного Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Згідно пункту 35.1. статті 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.1. статті 36 вказаного Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 вказаного закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно пункту 36.4 статті 36 вказаного Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування колісним транспортним засобом (втрати товарної вартості).

Згідно пункту 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна.

Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Пунктом 5.5. Методики передбачено, що під час технічного огляду КТЗ оцінювач (експерт) повинен: а) перевірити відповідність ідентифікаційних даних КТЗ записам у наданих документах; б) перевірити укомплектованість КТЗ, установити комплектність, наявність додаткового обладнання; в) установити пробіг за одометром; г) зафіксувати інформативні ознаки раніше виконаного відновлювального ремонту КТЗ; ґ) установити характер і обсяги пошкоджень на момент огляду та інші ознаки, які характеризують технічний стан КТЗ, з обов'язковою їх фіксацією шляхом фотографування.

Матеріали справи свідчать про те, що 03 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» з повідомленням потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду №673.

16 січня 2017 року автомобіль позивача оглянуто представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ», у якого страховою компанією замовлено звіт про вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, про що складено протокол огляду транспортного засобу №027-176. Вартість матеріальної шкоди складає 65 585,94 грн. з урахуванням ПДВ.

10 січня 2017 року та додатково 16 січня 2017 року автомобіль позивача оглянуто представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр експертиз досліджень «Професіонал». Вартість спричиненої йому матеріальної шкоди становить 124 907, 63 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №11493 від 30 жовтня 2018 року, складеного судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Шишкою П.М., за першим варіантом вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2016 року станом на 31 грудня 2016 року визначена за даними звіту Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «Селтим» №27969 від 24 квітня 2017 року, протоколу №027-176 огляду транспортного засобу від 16 січня 2017 року, складає 110 748,25 грн. та станом на момент проведення експертизи - 22 жовтня 2018 року складає 146 069,29 грн.

За другим варіантом висновку експерта вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Tourneo Connect, державний номер НОМЕР_2 в результаті дорожньо-транспортної пригоди 31 грудня 2016 року станом на 31 грудня 2016 року визначена за даними «Отчета №0002/17 Товариства «Центр експертних досліджень «Професіонал» від 19 січня 2017 року», «Акта №0002/17 технического осмотра колесного транспортного средства (КТС) от 04 января 2017 года» складає 111 746,48 грн. та станом на момент проведення експертизи - 22 жовтня 2018 року складає 148 275,14 грн.

З платіжного доручення №7621 вбачається та не заперечується сторонами, що 20 липня 2017 року на рахунок ОСОБА_1 страховою компанією перераховано 20 000,00 грн. страхового відшкодування для відновлення автомобіля Ford Tourneo Connect.

Аналізуючи обставини справи та наведені норми права, слід зазначити, що з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» підлягає стягненню невиплачена сума вартості матеріального збитку, завданого позивачу у розмірі 80 000,00 грн.

Враховуючи, що зі страхової компанії підлягає стягненню у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 100 000,00 грн., з ОСОБА_3 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка становить 10 748, 25 грн., оскільки судова колегія вважає, що правильним є звіт, який замовлено страховою компанією, яка є страховиком ОСОБА_3, Товариству з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ», і на підставі якого складено висновок судової автотоварознавчої експертизи на суму 110 748,25 грн. на момент огляду транспортного засобу, який ще не було відремонтовано.

У зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з підстав, зазначених вище.

Крім того, позивачем заявлено вимоги щодо відшкодування витрат по справі у розмірі 7719,00 грн., з яких: витрати на проведення автотоварознавчого дослідження - 1520,00 грн., витрати по сплаті повідомлення телеграфом відповідачів про виклик на експертний огляд пошкодженого автомобіля - 41,40 грн. та 42,60 грн., витрати на юридичну допомогу у розмірі 5000,00 грн., витрати по сплаті судового збору - 1115,00 грн.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 6,7 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Оскільки суму матеріальної шкоди стягнуто за висновком судової автотоварознавчої експертизи на підставі звіту про вартість матеріального збитку, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислова компанія «СЕЛТИМ», не підлягають задоволенню витрати, пов'язані з проведенням експертно-оціночних послуг, наданих відповідно до договору №0002/7 від 04 січня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр експертиз досліджень «Професіонал» та ОСОБА_1 на суму 1320,00 грн. та 200,00 грн. відповідно, також витрати, пов'язані з викликом на експертний огляд пошкодженого автомобіля на суму 41,40 грн. та 42,60 грн., а підлягають стягненню витрати, пов'язані з проведенням судової автотоварознавчої експертизи на суму 4290, 00 грн. з ОСОБА_3 на користь позивача.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2017 року ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_2, згідно якого адвокат приймає на себе обов'язки представляти права і законні інтереси клієнта у суді та здійснювати професійну діяльність згідно з умовами цього договору з усіма права представника, які передбачені Цивільним процесуальним кодексом України. Пунктом 4.2. цього договору визначено, що гонорар адвоката складає 5000,00 грн.

Матеріали справи також містять відповідне свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане 14 жовтня 1998 року на ім'я ОСОБА_2, та ордер на представництво ним ОСОБА_1 у даній справі.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи розрахунку витрат на професійну правову допомогу на суму 5000,00 грн., матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції його не надано.

Навпаки, матеріали справи свідчать про те, що судові засідання за участю учасників справи не проводились, фіксування процесу за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалось, рішення ухвалено за відсутності учасників справи, та від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 2126, 13 грн. судового збору та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 285, 60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст.ст.381 - 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_1 80 000,00 грн. майнової шкоди та судовий збір в розмірі 2126, 13 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 10 748, 25 грн. майнової шкоди та судовий збір в розмірі 285, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 4290, 00 грн.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.