Справа № 167/730/18
Провадження №2/167/301/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.09.2018 року

Рожищенський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Сіліча І.І.,

за участю секретаря судового засідання Шелест Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач, ПАТ КБ «Приватбанк»)звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Наразі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань перейменовано у Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 січня 2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобовязання за договором.

Станом на 31.04.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 11 760,16 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 407,84 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 6780,83 грн., заборгованість за пенею та комісією 3535,29 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 536,20 грн. штраф (процентна складова).

З наведених мотивів та підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі 11 760,16 грн. за кредитним договором № б/н від 22 січня 2009 року та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою судді Рожищенського районного суду від 26.06.2018 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в судове засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22 січня 2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.7-14).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Станом на 31.04.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 11 760,16 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 407,84 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 6780,83 грн., заборгованість за пенею та комісією 3535,29 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 536,20 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком суми боргу, який доданий до позову.

Відповідно до п. 3.12 Умов та правил надання банківських послуг, в разі, якщо по закінченню терміну вкладу, клієнт не повідомив банк про припинення продовження терміну вкладу, вклад автоматично рахується продовженим ще на один термін, вказаний в п. 1 даних Умов. Термін вкладу продовжується необмежено без явки клієнта в банк. При цьому нарахування нового терміну починається з дня, наступного за датою закінчення минулого терміну вкладу.

Враховуючи вищевикладене, відповідач істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами є правомірними і їх слід задовольнити повністю.

Однак, суд не може погодитися з одночасним застосуванням позивачем цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання у вигляді пені та штрафу, з наступних підстав.

Умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобов'язання.

Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, а також від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17.

З огляду на вищевикладене, не підлягає до задоволення позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1036,20 гривень(500+536,20=1036,20), оскільки до відповідача вже застосована цивільно-правова санкція за порушення строку виконання грошового зобовязання пеня та комісія у розмірі 3535,29 гривень.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог : про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за пенею та комісією, що становить 500 грн.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.01.2009 року у загальному розмірі 7688,67 гривень, що складається із заборгованості за кредитом 407,84 гривень, заборгованості по відсотках за користування кредитом 6780,83 гривень, заборгованість за пенею та комісією 500 гривень.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як слідує з матеріалів справи, за подання даного позову Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» платіжним дорученням сплатило судовий збір у розмірі 1 7620,00 грн. (а.с.1).

Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково в сумі 7688,67 гривень, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути у пропорційному розмірі судовий збір, що становить 1 151,81 гривень (7688,67/ 11760,16) * 1762).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 13, 141, 265, 280 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 549, 551, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_1, в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 січня 2009 року в розмірі 7688 (сім тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1 151,98 грн. (одна тисяча сто пятдесят одна) грн. 98 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Рожищенський районний суд Волинської області.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07 вересня 2018 року

Суддя Рожищенського

районного суду ОСОБА_2