ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 642/608/18

провадження № 22-ц/818/1368/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення грошових коштів,,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року, ухвалене суддею Бородіною О.В.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 30 січня 2010 року до 02 грудня 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (після укладення нового шлюбу прізвище змінено на "ОСОБА_4"). Під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу 26.04.2014 року було придбано за їх спільні кошти 59/100 частини квартири АДРЕСА_1, та є об'єктом права спільної сумісної власності. Посилаючись на те, що дійти згоди про добровільний поділ житлового приміщення вони не можуть, просив в порядку поділу майна подружжя, що є спільною сумісною власністю, визнати за ним право власності на 59/200 часини квартири АДРЕСА_1.

У квітні 2018 року ОСОБА_3 подала позовну заяву, як третя особа, що заявляє самостійни вимоги на предмет спору, до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про солідарне стягнення грошових коштів, який ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2018 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

В обґрунтування позову посилалася на те, що спірна частина квартири придбана на підставі договору купівлі-продажу укладеного між нею та ОСОБА_4 (на теперішній час прізвище "ОСОБА_4") 26 червня 2014 року, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П., за умовами якого вона продає 59/100 частини квартири АДРЕСА_1. Продаж здійснено за 156 000 грн. (еквівалент 13 000 доларів США). Оплата здійснюється наступним чином: 3000 доларів США сплачується до підписання договору, а решта сплачується щомісяця у сумі еквівалентній 300 доларів США, починаючи з липня 2014 року до 30 числа до повної виплати. Повний розрахунок підтверджується нотаріально завіреною заявою ОСОБА_3 Подальше відчуження квартири до повного розрахунку допускається лише за нотаріально засвідченим дозволом позивача. Право власності на спірну квартиру 26.06.2014 року зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4. Однак повний розрахунок за придбану частину квартири не проведено, а сплачено лише після укладення договору 600 доларів США, про що були надані розписки від 24 липня 2014 року та від 25 серпня 2014 року. Таким чином наявна заборгованість в сумі 9400 доларів США, що станом на 11.04.2018 року складає 244169,96 грн.,

У зв'язку із чим просила стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в сумі 9400 доларів США, що станом на 11 квітня 2018 року складає 244169,96 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Поділено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 59/100 частин квартири АДРЕСА_1, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 .право власності на 59/200 частини квартири АДРЕСА_1.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 59/200 частини квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову заборгованість у розмірі 195355 (сто дев»яносто п»ять тисяч триста п»ятдесят п»ять) гривень 30 копійок.

В іншій частині у задоволення позовних вимог ОСОБА_3 -відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову третьої особи ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 12 ЦПК України позбавив ОСОБА_1 можливості довести той факт, що він сплатив повністю всю суму заборгованості ОСОБА_3 Також вказує на те, що ОСОБА_3 вступила у змови із його колишньою дружиною та навмисно подала позов про стягнення з нього коштів, про що йому було повідомлено ще до подачі позову. Вже після подачі позову представник ОСОБА_3 намагався змінити позовні вимоги та стягнути всю заборгованість тільки з нього, оскільки у ОСОБА_4 скрутне матеріальне становище та вона виховує сама двох дітей, що також підтверджує факт змови проти нього. Вказує, що суд необґрунтовано послався на постанову Верховного суду від 19 березня 2014 року, висновки якої стосуються кредитних зобов'язань, а не договірних правовідносин по відчуженню нерухомого майна, та дійшов помилкового висновку про неможливість застосування строку позовної давності щодо вимог ОСОБА_3 та стягнув повторно вже сплачені кошти. Також вказує, що суд не звернув уваги на пункт 4.3 договору купівлі-продажу, де вказано, що у разі прострочення чергових платежів більше ніж на 65 днів договір може бути розірваний з ініціативи Продавця у встановленому законом порядку. Між тим, ОСОБА_3 не зверталася зі своїм позовом до суду із вимогою про стягнення коштів, та не зверталася до нього безпосередньо. А звернулася лише в 2018 році, після звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про поділ майна подружжя. Посилається на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог визнавши право власності за відповідачкою ОСОБА_2 на 59/100 часини спірної квартири, оскільки така позовна вимога сторонами по справі не заявлялася та судовий збір за неї не сплачувався.

ОСОБА_2 надала до суду відзив на апеляційну скаргу та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що вона особисто здійснила оплату за спірним договором на користь ОСОБА_3 в сумі 3600 дол. США за рахунок спільних коштів подружжя, тому ОСОБА_3 . не має і не може мати документальних підтверджень виконання грошових зобов'язань за договором купівлі-продажу від 26 червня 2014 року в повному обсязі, оскільки їх не існує.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (після укладення нового шлюбу - ОСОБА_4) перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2010 року, який розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2016 року.

26 червня 2014 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 59/100 частини квартири АДРЕСА_1.

Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 988.

Відповідно до пункту 4.1 зазначеного договору продаж квартири вчинено за 156 000 грн. (еквівалент 13 000 доларів США). Оплата здійснюється наступним чином: 3000 доларів США сплачується до підписання договору, а решта сплачується щомісяця у сумі еквівалентній 300 доларів США, починаючи з липня 2014 року до 30 числа до повної виплати.

Відповідно до п. 4.4 повний розрахунок підтверджується нотаріально завіреною заявою продавця.

У п.4.5. ОСОБА_3 засвідчила про отримання 36 000 грн., що еквівалентно 3000 доларів США., від ОСОБА_4 до підписання договору.

Відповідно до п. 11 договору право власності на придбану частину квартири переходить з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього права.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 59/100 частини квартири АДРЕСА_1 державну реєстрацію здійснено 26 червня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 195 355 гривень 30 копійок, суд першої інстанції виходив із доведеності суми стягнення та наявності підстав для покладення на відповідачів за вимогами ОСОБА_3 солідарного обов'язку по сплаті заборгованості за договором купівлі-продажу від 26 червня 2014 року.

Колегія суддів із такими висновками погоджується не в повному обсязі.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За п. 4.1. договору купівлі-продажу від 26 червня 2014 року, продаж спірного нерухомого майна здійснено за 156 000 грн., що еквівалентно 13 000 доларів США. Сторони підтверджуються, що продаж за вказану суму є дійсним наміром сторін, і не приховує інший порядок розрахунків. Нотаріусом сторонам роз'яснені правові наслідки укриття розміру дійсної вартості продажної ціни відчужуваного майна. Оплата здійснюється наступним чином: 3000 доларів США сплачується до підписання договору, а решта сплачується щомісяця у сумі еквівалентній 300 доларів США, починаючи з липня 2014 року до 30 числа до повної виплати.

Отже ціна продажу та порядок розрахунку сторонами договору визначені у гривні.

За умовами договору сума щомісячного платежу визначається еквівалентною 300 доларів США та сплачується не пізніше 30 числа кожного місяця до повної виплати.

Тобто розмір щомісячного платежу слід визначати у гривні, сума сплати є еквівалентною 300 доларів США станом на 30 число місяця, за який здійснюється оплата.

Між тим, суд першої інстанції суму заборгованості помилково вказав у доларах США, вважав, що заборгованість в межах позовної давності дорівнює 7300 доларів США та суму стягнення визначив за курсом долара у еквіваленті на час звернення позивача до суду.

Колегія суддів вважає, що визначаючи розмір заборгованості слід виходити із наступного.

Із змісту п. 4.5 договору вбачається, що до підписання договору ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_4 36 000 грн.

Отже, решта 120 000 (156 000- 36 000) у відповідності до п. 4.1 договору, підлягала сплаті щомісячними платежами з липня 2014 року до повної виплати.

ОСОБА_1 вказує, що умови договору від 26 червня 2014 року були виконані у повному обсязі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Крім того, частиною 6 ст. 81 ЦПК України, визначено, що доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання покупцем умов договору від 26 червня 2014 року.

Нотаріально посвідчена заява про повний розрахунок, складання якої передбачено п. 4.4 договору - суду не надана.

За клопотанням ОСОБА_1 апеляційним судом були витребувані відповідні докази у Головного територіального управління юстиції у Харківській області, однак ця установа не є володільцем інформації щодо вчинення будь-якими нотаріусами тих чи інших нотаріальних дій, не має права доступу до Держаних та Єдиних реєстрів, не вносить до них інформацію та відповідно - не має доступу до неї.

Інших клопотань до суду не надходило.

З матеріалів справи вбачається, визнано ОСОБА_3 та ОСОБА_2, не спростовано ОСОБА_1, що щомісячні платежі за договором були сплачені лише двічі: 300 доларів США 24 липня 2014 року та 300 доларів США 25 серпня 2014 року.

За курсом НБУ станом на 24 липня 2014 року - 1168,2867 грн. за 100 доларів США - еквівалент 300 доларів США становить 3504,86 грн.

За курсом НБУ станом на 25 серпня 2014 року - 1336,5434 грн. за 100 доларів США - еквівалент 300 доларів США становить 4009,63 грн.

Отже заборгованість за договором становить 112 485,51 грн. ,86-4009,63)

Суд першої інстанції, з дотриманням вимог ст. ст. 256, 257, 267 ЦПК України дійшов правильного висновку про наявність підстав вважати таким, що сплинув строк позовної давності за щомісячними платежами, які підлягали сплаті до 12 квітня 2015 року.

Доводи ОСОБА_1 про наявність підстав вважати, що сплинув строк позовної давності щодо всієї заборгованості за договором в цілому - не відповідають умовам договору, оскільки у договорі від 26 червня 2014 року передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника. Тому правильним є висновок суду першої інстанції про те, що право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку повернення кожного чергового платежу, отже і початком перебігу позовної давності за кожним черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Отже, поза межами позовної давності є щомісячні платежі за період з 30 вересня 2014 року по 30 березня 2015 року включно.

За курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року - 1294,9185 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 3884,76 грн.

За курсом НБУ станом на 30 жовтня 2014 року - 1295,2788 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 3885,84 грн.

За курсом НБУ станом на 30 листопада 2014 року - 1496,9269 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 4490,78 грн.

За курсом НБУ станом на 30 грудня 2014 року - 1576,8556 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 4730,57 грн.

За курсом НБУ станом на 30 січня 2015 року - 1615,7817 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 4847,35 грн.

За курсом НБУ станом на 30 лютого 2015 року - 2776, 3120 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 8328,94 грн.

За курсом НБУ станом на 30 березня 2014 року - 2344,2625 за 100 доларів США еквівалент 300 доларів США становить 7032,79 грн.

Тобто поза межами позовної давності є сума 37 201,03 грн., (3884,76 + 3885,84 + 4490,78 + 4730,57 + 7032,79 + 8328,94 + 4847,35), а загальна сума стягнення становить 75 284,48 грн. (112 485, 51- 37 201,03).

Згідно з частиною 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини (частина 3 статті 61 СК України).

Також статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї (частина четверта статті 65 СК України).

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (частина 4 статті 65 СК України).

Колегія суддів вважає, що оскільки судом вирішено питання про поділ спільного сумісного майна подружжя у рівних частках, то і заборгованість за договором підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках по 38 100,06 грн. з кожного (75 284,48 /2)

Колегія суддів не вважає виходом за межі заявлених позовних вимог зазначення у рішенні суду про визнання права власності на 59/100 частини квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, оскільки суд вирішив спір про поділ майна подружжя, визначивши частку у праві власності за кожним із подружжя.

Частинам 1, 2, 13 ст.141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 31 липня 2018 року - змінити в частині суми стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі по 38 100 грн. 6 коп. з кожного .

Перерозподілити судові витрати, стягнуті судом першої інстанції на користь ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по 381 грн. 26 коп. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття , але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П.Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна