Провадження № 6/265/216/18
У Х В А Л А

12 грудня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі подання головного державного виконавця Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Лівобережного відділу ДВС міста Маріуполя ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, посилаючись на те, що на виконанні в Лівобережному ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження 57493658 з виконання виконавчого напису № 9785 виданого 04.11.2016 року про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 235870,94 грн. для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_2

Відповідно до ст.ст.3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцем 23.10.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобовязано подати декларацію про доходи та майно та попереджено його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження".

Виконавцем на адресу боржника була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 до відділу не зявився, про причини неявки не повідомив.

Вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належить нерухоме майно, але це є предметом іпотеки, рахунків не має, доходи не одержує, кошти по рішенню суду не сплачує.

Як зазначає державний виконавець, рішення суду до теперішнього часу боржником не виконано, він ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що свідчить про необхідність вжиття відносно нього заходів примусового виконання.

Головний державний виконавець Циклаурі К.В. до судового засідання не зявилася, надала суду клопотання, в якому просить розглядати подання за її відсутності, рішення прийняти на розсуд суду.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Лівобережного ВДВС міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області перебуває виконавче провадження 57493658 з примусового виконанню виконавчого напису № 9785, виданого 04 листопада 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на грошові кошти у сумі 235870,94 грн. для задоволення вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

23.10.2018 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 57493658 по примусовому виконанню зазначеного виконавчого документа. Копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно відповіді з Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно відповідей ПФУ та ДФСУ боржник ОСОБА_2 доходи не одержує.

21.11.2018 року державним виконавцем здійснений вихід до адреси боржника. Згідно акту державного виконавця боржник за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований, але не мешкає вже понад 3-х років, місце мешкання його не відоме.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, за боржником, ОСОБА_2 зареєстровано обєкт незавершеного будівництва «Лакомка» садове товариство, загальною площею 370,2 кв.м за адресою: Донецька область, Нікольський район, с. Первомайське, вулиця Приозерна, будинок 84; гараж ГОСК «Автократ», загальною площею 28,9 кв.м., за адресою: Донецька область, Волноваський район Виноградненська с/рада, Таганрозьке шосе, гараж 150. Крім того, 19.02.2008 року за № 6617922 приватним нотаріусом ОСОБА_4 заборонено відчуження квартири АДРЕСА_2, яка перебуває в іпотекі.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятого 16.09.1963 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзді боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов»язання за рішенням.

Згідно ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов»язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження». Обов»язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст.81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Отже, сама по собі заборгованість за виконуваним судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобовязання.

Відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року та у п.19 ч.3 ст.18 Закону України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, позначає з обєктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обовязків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, у п.50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05 від 11.07.2013 року, набуло статусу остаточно 11.10.2013 року) сформульовано основні принципи оцінки необхідності заходів, що обмежують свободу пересування. Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що національна влада зобовязана забезпечити, щоб втручання у право особи на виїзд з країни першочергово було виправдано та співмірно з урахуванням обставин справи.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилається на те, що у ОСОБА_2І існує заборгованість зі сплати заборгованості в розмірі 235870,94 грн., але не надає доказів того, що боржник отримував документи, які виносились у процесі виконання виконавчого провадження, а також, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання боргових зобовязань, вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості або безпідставно не зявлявся на виклики державного виконавця. Саме невиконання боржником самостійно зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього обовязків.

Крім того, в матеріалах подання немає жодних актів державного виконавця чи письмових пояснень щодо причин несплати боржником суми боргу, не наведено будь-яких належних доказів про ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, зокрема, ненадання ним у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, чи своєчасної неявки за викликом державного виконавця тощо.

В матеріалах подання відсутні достатні докази використання державним виконавцем передбачених законом інструментів і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не наведено достатніх обґрунтувань того, чи дійсно боржник свідомо в повній мірі не виконує належні до виконання зобовязання, чи у нього є на це обєктивні причини, а тому подання є передчасним, в звязку з чим задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259-261, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Костромітіна