Справа № 313/1182/18
Провадження № 2/313/427/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2018 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді Кравцова С.О., за участю секретаря судового засідання Василенко Л.В., розглянувши у попередньому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно, суд

ВСТАНОВИВ:

07 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Веселівського районного суду Запорізької області визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 13,7420 га, яка розташована на території Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області (Державний акт на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року серії ІІ-ЗП № 047808).

В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що 25 серпня 2017 року в с. Н-Миколаївка, Мелітопольського району Запорізької області, померла позивача мати ОСОБА_3, про що видано свідоцтво про смерть серії І-ЖС № 395811 від 28.08.2017 року, актовий запис №11.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

До самої смерті спадкодавець заповіт не складала, окрім позивачки будь-які інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні. Тому, відповідно до ст. 1261 ЦК України, вона є спадкоємцем першої черги за законом. Родинні відносини підтверджуються свідоцтвом про народження від 22.07.1966 року серії УІІ-УР № 0812900.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкової маси увійшли:

земельна ділянка (пай) сільськогосподарського призначення, загальною площею 13,7420 га, розташована на території Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області (Державний акт на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року серії ІІ-ЗП № 047808);

1/2 частина квартири № 2, яка розташована за адресою: 72241, Запорізька обл., Веселівський р-н, с. Веселе, вул. Першотравнева, буд. 10, яка належала матері;

1/2 частина квартири № 2, яка розташована за адресою: 72241, Запорізька обл., Веселівський р-н, с. Веселе, вул. Першотравнева, буд. 10, яка була успадкована матірю, але не оформлена належним чином після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 27.01.2003 року (свідоцтво про смерть від 30.01.2003 року серії 1-ЖС № 235937).

У встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері позивач звернулася до Веселівської державної нотаріальної контори, але постановою від 24.07.2018 року № 891/02-31 державний нотаріус ОСОБА_5 відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме в оформленні свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови стали підчистки та виправлена цифра та літери, без застереження органу, що видав цей документ.

Так у Державному акті на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року серії ІІ-ЗП № 047808 в прізвищі власника «Мухамедзян» наявне виправлення літери «о» на «а». Крім того наявне виправлення у кадастровому номері цифри «1» на «7».

У звязку із допущеними посадовими особами КСП «Веселе» помилками при складанні списків, а також видачі державного акту із внесеними виправленнями без відповідних застережень, документально підтвердити належності земельної ділянки сільськогосподарського призначення, загальною площею 13,7420 га, розташована на території Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області матері - ОСОБА_3 під час оформлення спадщини позивач не змогла, що позбавляє її можливості оформити у встановленому порядку право на спадщину.

Згідно до п. п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 року, який діяв на час оформлення акту, виправлення орфографічних або технічних помилок у державному акті не допускається, а усунути помилку можна лише шляхом видачі нового державного акту за заявою землевласника.

На сьогоднішній день видача державних актів на право власності на земельну ділянку діючим законодавством не передбачена.

В судове засідання позивач та її представник не з'явились, але надали заяву, в якій просять слухати справу за їхньою відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідач ОСОБА_2 сільської ради до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

У зв'язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 померла 25.08.2017 року про що, свідчить копія свідоцтва про її смерть. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, земельна ділянка (пай) сільськогосподарського призначення, загальною площею 13,7420 га, розташована на території Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області (Державний акт на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року серії ІІ-ЗП № 047808); 1/2 частина квартири № 2, яка розташована за адресою: 72241, Запорізька обл., Веселівський р-н, с. Веселе, вул. Першотравнева, буд. 10, яка належала матері; 1/2 частина квартири № 2, яка розташована за адресою: 72241, Запорізька обл., Веселівський р-н, с. Веселе, вул. Першотравнева, буд. 10, яка була успадкована матірю, але не оформлена належним чином після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 27.01.2003 року (свідоцтво про смерть від 30.01.2003 року серії 1-ЖС № 235937).

Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку стверджено ксерокопією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 047808 від 20.05.2002 р. площею 13,7420 га для введення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.02.2018 року спадкова справа № 61968606, після померлої ОСОБА_3 заведена 06.02.2018.

Згідно копії рішення Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області від 28.12.2001 № 2 на імя ОСОБА_3 дійсно зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 047808.

Позивачка ОСОБА_1 бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, звернулася до нотаріуса. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку їй було відмовлено, підставою для відмови стали підчистки та виправлена цифра та літери, без застереження органу, що видав цей документ (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2018р.).

Згідно до п. п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 року, який діяв на час оформлення акту, виправлення орфографічних або технічних помилок у державному акті не допускається, а усунути помилку можна лише шляхом видачі нового державного акту за заявою землевласника.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач є єдиним спадкоємцем після померлої матері ОСОБА_3, оскільки відомості про наявність інших спадкоємців відсутні. Також згідно довідки Таврійської сільської ради від 28.08.2017 № 768, підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 дійсно проживала з померлою матірю ОСОБА_3, здійснювала за нею догляд та вели сумісне господарство.

Всі вищевказані обставини позивач підтверджує письмовими доказами, а саме копіями паспорту та ідентифікаційного номеру, свідоцтва про одруження від 11.10.1957 року серії ЯТ № 610876, свідоцтва про народження від 22.07.1966 року серії VII-УР № 0812900, свідоцтва про укладення шлюбу від 15.08.1984 року серії ІІ-ЖС № 289505, свідоцтва про смерть від 28.08.2017 року серії I-ЖС № 395811, трудової книжки від 25.10.1966 року № б/н, паспорту та ідентифікаційного номеру, державного акту на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року серії II-ЗП № 047808, листа від 02.08.2018 року № 8-0.25-2008/104-18, рішення від 28.12.2001 року № 2, постанови від 24.07.2018 року № 891/02-31, витягу від 06.02.2018 року № 50819670, довідки від 28.08.2017 року № 768.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - ОСОБА_2 сільською радою суперечить вимогам закону.

За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка в порядку спадкування має право на земельні ділянки.

Керуючись ст.ст.10, 11, 76, 197, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ч.1 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1218, 1220, 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 13,7420 га, яка розташована на території Таврійської сільської ради Веселівського району Запорізької області (Державний акт на право приватної власності на землю від 20.05.2002 року серії ІІ-ЗП № 047808).

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6