Постанова

Іменем України

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 339/38/17-ц

провадження № 61-19073св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: СтупакО. В. (суддя-доповідач), ПогрібногоС. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області,

відповідач - ОСОБА_4,

третя особа - Поляницька сільська рада Болехівської міської ради,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року у складі судді Головенко О. С. та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Матківського Р. Й., Василишин Л. В., Ясеновенко Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року Долинське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області (Долинське об'єднане управління ПФУ Івано-Франківської області) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа - Поляницька сільська рада Болехівської міської ради, про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_4 із 26 вересня 2012 року призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

За заявою ОСОБА_4 у 2013 році їй призначена пенсія відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

02 вересня 2013 року на адресу позивача надійшов договір про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку, укладений між ОСОБА_4 та Поляницькою сільською радою Болехівської міської ради. У зв'язку із змінами внесеними до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» тимчасово, у період із 01 квітня по 31 грудня 2015 року особам на яких поширюється дія Закону України «Про державну службу» у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії цим Законом, пенсії призначені відповідно до законодавства України не виплачуються.

Таким чином, ОСОБА_4 отримувала пенсію із 01 квітня по 01 серпня 2015 року без достатньої правової підстави, тому повиннаповернути кошти на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК України).

Враховуючи наведене, позивач просив стягнути із ОСОБА_4 на свою користь завдану майнову шкоду у розмірі 7 18,96 грн.

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року у задоволенні позову Долинського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що до оспорюваних правовідносин необхідно застосовувати норму статті 1215 ЦК Украйни відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, пенсії, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому судом не встановлено обставин щодо наявності рахункової помилки зі сторони позивача при нарахуванні пенсії відповідачу, а також обставин, які б ставили під сумнів добросовісність відповідача. Крім цього, ОСОБА_5, як особа, яка надавала послуги згідно із укладеним договором, не є посадовою особою органу місцевого самоврядування, тому на неї не поширюється дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 01 квітня 2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу Долинського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області відхилено. Рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції надано оцінку доказам, встановлено всі обставини, визначено характер оспорюваних правовідносин та правильно застосовано закон, що їх регулює, внаслідок чого прийнято законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» від 21 грудня 2016 року № 988 Долинське об'єднане управління ПФУ Івано-Франківської області реорганізовано шляхом приєднання до Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області.

У червні 2017 року Калуське об'єднане управління ПФУ Івано-Франківської області подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскільки відповідач виконувала обов'язки головного бухгалтера на постійній основі, що вбачається із укладеного між нею та Полянською сільською радою Болехівської міської ради договора, то у період із 01 листопада 2014 року по 25 серпня 2015 року вона працювала за трудовим договором і належала до посадової особи органу місцевого самоврядування. Позивач має право на відшкодування суми безпідставно виплаченої пенсії, оскільки відповідач не повідомила його про те, що вона працює за трудовим договором.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Заперечення на касаційну скаргу не надходили

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У квітні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга Калуського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області не підлягає задоволенню із таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебувала на пенсійному обліку у Долинському об'єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У період із 01 грудня 2014 року по 17 серпня 2015 року ОСОБА_4 надавала Поляницькій сільській раді Болехівської міської ради за цивільно-правовим договором послуги із ведення бухгалтерського обліку.

Із квітня по липень 2015 року включно ОСОБА_4 виплачена пенсія у розмірі 7 118,96 грн.

20 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до Долинського об'єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно до статей 40, 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсій страхування» у зв'язку з достроковим розірванням договору про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Позивач зазначає вказану норму права, але не враховує, що вона застосовується у системному зв'язку з іншими нормами права.

Так, стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України).

Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій, врахувавши наведені вище норми права та обставини справи, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, дійшли правильного висновку про те, що пенсія не підлягає поверненню, оскільки відсутні докази рахункової помилки із боку позивача чи зловживання або недобросовісність відповідача.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Із урахуванням наведеного, посилання заявника у касаційній скарзі на те, що він має право на повернення безпідставно сплаченої пенсії позивачу, є безпідставними, оскільки вони спростовуються встановленими судами обставинами.

Доводи заявника у касаційній скарзі про те, що відповідач працювала на умовах трудового договору та була посадовою особою органу місцевого самоврядування, є необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 10, 11, 13, 15, 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади інших працівників органів місцевого самоврядування здійснюється шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України; громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування, у день прийняття відповідного рішення складають Присягу, Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює Присягу своїм підписом. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги; посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції»; при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад; умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи спір, суди встановили, що відповідач надавали послуги Поляницькій сільській раді Болехівської міської ради із ведення бухгалтерського обліку не на постійній основі, конкурсу на заміщення вакантної посади не проходила, записи у трудовій книжці не заводилися, присягу посадової особи місцевого самоврядування не складала, право підпису, як головного бухгалтера, не мала, ранг та клас їй не присвоювався, розмір оплати визначений самими сторонами в укладеному договорі, а не Кабінетом Міністрів України як для посадових осіб місцевого самоврядування. При цьому відповідач не проходила перевірку при прийняття на роботу та не декларувала свої доходи у порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції».

Із урахуванням наведеного, підстави вважати, що відповідач належала до посадової особи органу місцевого самоврядування відсутні.

Висновки судів по суті вирішення спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та не спростовані позивачем належним чином.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, арішення судів попередніх інстанцій - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області залишити без задоволення.

Рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

С. О. Погрібний

Г. І. Усик