ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 389/3157/15-ц

провадження № 22-ц/781/1463/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участі секретаря Діманової Н.І.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_4, на рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року у складі судді Українського В.В. і

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого залучене до справи товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 та просило стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 26 685,87 грн., з яких:

- за кредитом 20 753,54 грн;

- по відсотках 5 932,33 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 04.08.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем укладений кредитний договір № 490922240.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 21193,48 грн. на умовах, визначених договором із остаточним терміном повернення кредиту та сплати процентів і комісійних по ньому не пізніше ніж 05.08.2019.

Банк свої зобовязання по договору виконав, надавши відповідачеві кредит в сумі 21193,48 грн.

У відповідності до кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит та плату за його користування не пізніше 05.08.2019 року.

Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших виплат, передбачених договором.

При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України.

Відповідач не виконав умови договору та внаслідок чого має прострочену заборгованість на загальну суму 26685,87 грн.

Рішенням Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», заборгованість за кредитним договором №490922240 від 04.08.2014 в сумі 26685 (двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят пять) грн. 87 коп. (яка включає в себе 20753,54 грн. - заборгованість за кредитом, 5932,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом) та судовий збір в сумі 266 (двісті шістдесят шість) грн. 86 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав.

Копія довідки від 15.10.2015, що ПАТ «Альфа-Банк» по кредитному договору претензій до ОСОБА_4 немає, не може бути прийнята судом як доказ без надання її оригіналу.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити рішення, яким закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Справу розглянуто без проведення судових дебатів та долучення до матеріалів справи оригіналів необхідних документів.

ОСОБА_4 розрахувався з ПАТ «Альфа-Банк» ще у 2015 році, про що отримав довідку банку, сплативши за її отримання 75 грн.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги, представник ТОВ «Кредитні ініціативи» ОСОБА_6 заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Від ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та відповідачем 04.08.2014 укладено кредитний договір № 490922240.

На підставі вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 21193,48 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 39,90 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2019.

Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших виплат, передбачених договором. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, передбачені договором, кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України.

Позивач виконав умови договору та надав відповідачеві грошові кошти. Відповідач не виконав умови договору та внаслідок чого має прострочену заборгованість на загальну суму 26685,87 грн.

21.06.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу № 1, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі за кредитним договором № 490922240 від 04.08.2014, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором від 04.08.2014, у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору банк станом на 23.07.2015 нарахував заборгованість у розмірі 26685,87 грн., яка складається із 20753,54 грн. - заборгованість за кредитом, 5932,33 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 549 ч.1 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 625,1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів.

За приписами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позичкодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалась на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач стверджує, що повністю повернув кредитні кошти ще у 2105 році.

На підтвердження своїх доводів про повне погашення кредиту надав до суду першої інстанції світлокопію довідки виданої йому 15.10.2015 директором Кіровоградського відділення ПАТ «Альфа-Банк» (а.с.30).

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_4 надав оригінал зазначеної довідки, яку долучено до матеріалів справи.

В довідці зазначено, що довідка видана ОСОБА_4 про те, що ПАТ «Альфа-Банк» по кредитному договору № 490922240 від 04.08.2014, отриманому в ПАТ «Альфа-Банк» претензій немає.

Суд вважає, що надана відповідачем довідка не є належним доказом, що він повністю повернув кредитні кошти.

Ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій ОСОБА_4 не надано жодного документу (квитанцій, приходних касових ордерів, тощо), які б підтвердили, що кредитні котши ним повернуто в повному обсязі.

Наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.127-128) та випискою по особовому рахунку (а.с.143) підтверджується, що останнє внесення коштів на погашення кредиту здійснено 31.08.2015 в сумі 2765 грн., але цієї суми не було достатньо для погашення всієї суми кредиту, а лише погашено поточну заборгованість та частково сплачено кошти на майбутні платежі.

Наданий ОСОБА_4 до апеляційного суду оригінал довідки, виданої йому 15.10.2015 директором Кіровоградського відділення ПАТ «Альфа-Банк», не спростовують висновків суду першої інстанції, що ОСОБА_4 не виконує умови кредитного договору по поверненню кредитних коштів, а тому суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5, який представляє інтереси ОСОБА_4, залишити без задоволення, а рішення Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 травня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст складено 31.08.2018.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді А.М. Головань

ОСОБА_3