Справа № 461/1900/18 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/198/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу а апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа - Маловулизька сільська рада Тиврівського району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, третя особа - Маловулизька сільська рада Тиврівського району Вінницької області, в якому просив визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті його тітки - ОСОБА_4.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, яка була його тіткою.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 1.84 га. та розташована на території с.Рогізно Тиврівського району Вінницької області. На даний час позивач є єдиним родичем, який має бажання прийняти спадщину, оскільки його батько - брат спадкодавця, помер. Про наявність спадкового майна спадкодавцю стало відомо лише у грудні 2018 році, що є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті його тітки - ОСОБА_4, терміном на 3 (три) місяці з моменту вступу даного рішення в законну силу.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада.

В апеляційній скарзі посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не буловраховано роз'яснення, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Також вказує, що згідно п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Зазначає, що необізнаність особи про наявність спадкового майна судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача,поясненняпредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3Р на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с.14/.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина - земельна ділянка площею 1.84 га., яка розташована на території с.Рогізно Тиврівського району Вінницької області, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю /а.с.19/.

Факт того, що померла ОСОБА_4 була тіткою ОСОБА_2 підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_2, з якого видно, що ОСОБА_5 є батьком позивача, та копією свідоцтва про народження ОСОБА_5, що підтверджує спорідненість між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який є батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та копією виписки з господарської книги по Маловулизькій сільській раді, яка підтверджує спорідненість між ОСОБА_8 та ОСОБА_5, ОСОБА_7 /а.с.16,20,21/.

Згідно копії свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року у с.Стрижава Вінницького району Вінницької області /а.с.22/.

Як видно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_9 у зв'язку із одруженням змінила прізвище на «ОСОБА_9» /а.с.17/.

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 27 червня 2017р. видно, що ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався і жодна спадкова справа не заводилась /а.с.18/.

Також, судом встановлено, що про наявність у ОСОБА_4 спадкового майна позивач дізнався лише у 2018 році, коли йому, як найближчому відомому родичу, зателефонував представник орендаря згаданої земельної ділянки ТзОВ «Агро-Інвест Україна» з метою продовження договору оренди.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У разі пропуску строку для прийняття спадщини для спадкоємців передбачається цивільно-правова відповідальність, яка полягає у позбавленні їх права на прийняття спадщини.

Так, у ч. 1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом встановленого законом строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не відноситься до близької родини спадкодавця, він є спадкоємцем п'ятої черги та дізнався про існування спадкового майна лише у 2018 році.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принцип верховенства права є принципом природного права як сукупності ідеальних, духовних і справедливих понять про право. Справедливість, добро, гуманізм як складові верховенства права є моральними категоріями, елементами суспільної свідомості.

Визнання конституції принципом верховенства права означає, що закони держави, і їх застосування, повинні відповідати праву як мірі загальної та рівної для всіх свободи справедливості. Крім того, в законах має обмежуватись свавілля як фізичних, юридичних осіб, так і держави задля загального добра.

Що стосується реального впровадження принципу верховенства права в судочинство України, то колегія зазначає, що саме принцип верховенства права надає можливість судді при розгляді конкретної справи застосувати не тільки норму закону, а й визнані приписані йому верховенством права інтерпретаційні правила.

У даній справі, задоволення апеляційної скарги Львівської міської ради, по суті, призведе до того, що спірна земельна ділянка (земельний пай) стане безхозним майном Маловулизької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, оскільки інших спадкоємців майна померлої ОСОБА_4 не встановлено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.