Справа № 716/1388/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.18 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Стрільця Я.С.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.1ст.185 КК України, -
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч.1ст.185 КК України.
Позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання на іншу дату від нього не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи викладене, справу розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів без участі сторін та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду наступного.
Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.
В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 р. №10 (зі змінами) зазначено: звернути увагу, що у справах про злочини проти власності суди зобов'язані як установлювати вину підсудних і призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати передбачені законом заходи для реалізації прав потерпілих на відшкодування заподіяної шкоди. Пунктом 29 зазначеної постанови, передбачено, що суди мають звернути увагу на необхідність точного й неухильного виконання вимог закону щодо відшкодування потерпілим матеріальних збитків, заподіяних злочинами проти власності.
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Оскільки позивачу, внаслідок скоєного відповідачем ОСОБА_3 кримінального правопорушення, завдано моральної (немайнової) шкоди з вини відповідача, він повинен її відшкодувати. Завдана позивачу ОСОБА_2 моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку із втратою свого майна. Розмір моральної шкоди оцінений в тому числі і з урахуванням поведінки відповідача, який жодним чином не намагався відшкодувати матеріальну шкоду, або елементарно вибачитись за скоєне.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до методичних рекомендацій Міністерства юстиції України «Про відшкодування моральної шкоди», викладених у листі від 13 травня 2004 року за № 35-13/797 встановлено, що моральну шкоду неможливо відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Суд погоджується з визначеним позивачем розміром заподіяної йому моральної шкоди та визначає її враховуючи характер скоєного відповідачем кримінального правопорушення, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину моральних страждань, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості.
Згідно ч. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення;.
Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За таких обставин, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору в розмірі 704,80 грн., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір саме в такому розмірі.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно цих вимог закону судом встановлено, що представник позивача ОСОБА_4 надав позивачу ОСОБА_2 правничу допомогу у формі зустрічі, консультацій, узгодження правової позиції, підготовки та подання позовної заяви. Згідно п. 2 додатку №1 від 29.03.2018 року до договору про надання правничої допомоги від 29.03.2018 року гонорар адвоката за послуги передбачені п. 1 цього додатку, а саме надання необхідної правничої допомоги позивачу, здійснення представництва позивача в усіх державних та приватних установах та організаціях у тому числі в загальних судах та апеляційних судах , а також виконувати всі інші дії передбачені чинним законодавством, які на думку виконавця будуть доцільні для захисту законних прав та інтересів позивача становить 850, 00 гривень за кожну годину витраченого виконавцем часу. Для надання вказаних юридичних послуг представником позивача було витрачено 5 годин, за що позивач сплатив представнику 4250 гривень.
Наведене вбачається з квитанції №32, додатку №1 від 29.03.2018 року до договору про надання правничої допомоги від 29.03.2018 року, акту виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 29.03.2018 року.
Дослідивши надані представником позивача документи, судом встановлено, що в таких наявний обґрунтований розрахунок витраченого адвокатом часу щодо надання кожного виду послуг; зазначено конкретний обсяг наданих послуг, зокрема, кількість підготованих та поданих процесуальних документів; вказано про участь адвоката в судових засіданнях; зазначено вартість кожного виду послуг окремо.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4250 гривень.
Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Оскільки в судове засідання, призначене на 09-20 годину 07.12.2018 року учасники справи не з'явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 17.12.2018 року, то датою ухвалення даного судового рішення є 17.12.2018 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст. 7, 10, 12, 13, 82, 206, 223, 235, 247, 259, 263 265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, 3000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.185 КК України.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 4250 (чотирьох тисяч двохсот пятдесяти) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Суддя Стрілець Я. С.