Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 686/16161/16-ц

провадження № 61-21761св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Хмельницький міський відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області, Державна казначейська служба,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року у складі судді Стефанишина С. Л. та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року у складі суддів: Пастощука М. М., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Хмельницького міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі - Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області), Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Хмельницькій області (далі - Управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області), Державної казначейської служби про відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 04 липня 2015 року працівники міліції незаконно із застосуванням заходів фізичного впливу та спеціальних засобів затримали ОСОБА_1 та склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. Постановою заступника начальника Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області від 26 серпня 2015 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП та накладено стягнення у вигляді попередження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності скасовано, справу закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Вказував, що незаконними діями працівників міліції, які здійснили незаконне затримання, примусово доставили його на медичний огляд та в приміщення відділу міліції, незаконно притягнули до адміністративної відповідальності, йому заподіяна моральна шкода.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути на його користь 50 тис. грн на відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди винними діями працівників міліції.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено незаконність дій працівників міліції при здійсненні ними своїх повноважень та заподіяння ними моральної шкоди ОСОБА_1, тому суд правильно виходив із відсутності підстав для задоволення позову.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що під час розгляду справи не встановлено фактів, які б свідчили про винні дії працівників міліції, однак про протиправність їх дій свідчить постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року, якою скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення, а справу закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Оскільки в діях позивача не було складу адміністративного правопорушення, відповідно дії працівників міліції були незаконними. Завдана моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнав при застосуванні фізичної сили та наручників працівниками міліції при затриманні. Рішення судів попередніх інстанцій є немотивованими.

У запереченні на касаційну скаргу Хмельницький міський відділ УМВС України в Хмельницькій області зазначив, що суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові, оскільки позивачем не надано доказів протиправності дій з боку правоохоронних органів щодо нього, внаслідок чого позивач зазнав моральних страждань. Оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не є доказом протиправності дій правоохоронних органів, а є свідченням реалізації законних прав на оскарження такого рішення та не свідчить про наявність душевних страждань у позивача. Доказів завдання моральної шкоди позивачем не надано.

31 травня 2017 року ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану справу призначено до судового розгляду.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди установили, що 04 липня 2015 року працівники міліції із застосуванням заходів фізичного впливу та спеціальних засобів здійснили адміністративне затримання ОСОБА_1 та склали протокол про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП.

Постановою про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2015 року заступником начальника Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 178 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року постанову про адміністративне правопорушення від 26 серпня 2015 року скасовано, провадження у справі закрито у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог статті 56 Конституції України, статей 1173, 1174 ЦК України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень незалежно від вини цих органів чи посадових осіб.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 10 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 57 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи).

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених статтею 61 цього Кодексу.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області зі скаргами на дії працівників міліції, зокрема, 05 липня 2015 року звернувся до Хмельницького міського відділу УМВС України в Хмельницькій області зі скаргою на дії працівників міліції; 18 вересня 2015 року звернувся до Управління МВС України в Хмельницькій області зі скаргою на дії працівників міліції; 19 жовтня 2015 року звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з скаргою на бездіяльність працівників Управління МВС України в Хмельницькій області; 03 листопада 2015 року звернувся до Міністерства внутрішніх справ України зі скаргою на бездіяльність працівників Управління МВС України в Хмельницькій області.

На зазначені скарги позивачу були надіслані відповіді про відсутність в діях працівників міліції порушень чинного законодавства та роз'яснено право на оскарження дій чи бездіяльності працівників Управління МВС України в Хмельницькій області.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не оскаржував дії працівників Управління МВС України в Хмельницькій області щодо його неправомірного затримання до суду в порядку адміністративного судочинства, за результатами внутрішньої перевірки встановлено, що в діях працівників міліції відсутні порушення чинного законодавства.

Постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2016 року, якою було скасовано постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а справу закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, також не містить висновків щодо незаконних та протиправних дій працівників міліції при затриманні ОСОБА_1.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог статті 212 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, оскільки доказів неправомірних дій працівників Управління МВС України в Хмельницькій області позивачем не надано.

Отже, звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями працівників Управління МВС України в Хмельницькій області є передчасним.

Доводи касаційної скарги про те, що рішення судів першої та апеляційної інстанції є немотивованими, спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, які містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідають вимогам статей 213-215, 315 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином доводи касаційної скарги про порушення судами норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими, висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Відповідно до статті 410 ЦПК Українисуд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

В. В. Пророк

С. П. Штелик