Справа № 462/6165/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/232/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2, представника ЛКП «Сяйво» - Покори К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2018 року у справі за позовом ЛКП «Сяйво» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ЛКП «Сяйво» звернулося з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за комунальні послуги у якому просили стягнути солідарно заборгованість за фактично надані житлово-комунальні послуги у розмірі 35181,50 гривень.

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2018 рок позовні вимоги Львівського комунального підприємства «Сяйво» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівського комунального підприємства «Сяйво» заборгованість в розмірі 35181 /тридцять п'ять тисяч сто вісімдесят одна/ грн. 50 коп. та судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що до позовної заяви не додані та у рішенні суду від 10 січня 2018 року немає посилання на докази, а саме чинні з 01 січня .2011 р. по 01 січня 2014 р. договори ("постійно діючі угоди") між виконавцем ЛКП "Сяйво" та виробниками комунальних послуг - "міською та районною аварійними службами, з «Залізничнетегшоенерго», СЕС,... та ін."

Крім цього вказує, що до позовної заяви не доданий договір між виконавцем ЛКП "Сяйво" та власником квартири ОСОБА_2

Також зазначає, що розрахунок заборгованості (а.с.7-18) не є допустимим доказом (ч.2 ст.74 ЦПК України) оплати комунальних послуг, оскільки така проводиться за допомогою розрахункових документів, зокрема; платіжних документів у паперовій формі.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд помилково вважає встановленими обставини, що ОСОБА_2 здійснював "часткові проплати за надані житлово-комунальні послуги", оскільки такі обставини є недоведеними.

Просить рішення Залізничного районного суд м. Львова від 10 січня 2018 року скасувати в оскаржуваній частині щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за комунальні послуги в розмірі 35181,50 грн. та ухвалити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, представника ЛКП «Сяйво» - Покори К.І. на її заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі статею 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст.103 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.68 ЖК України на споживача покладається обов»язок своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.4 «Правил користування приміщеннями будинків і будинковими територіями», затверджених постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №572 (наймач) житла за рахунок власних коштів оплачує всі витрати, пов»язані з утриманням житлового будинку і закріпленої прибудинкової території.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачі у період виникнення заборгованості за комунальні послуги проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Квартира належить на праві власності ОСОБА_2, що підтверджується довідкою ЛКП «Сяйво» з місця проживання.

Як убачається з розрахунку заборгованості, сума боргу відповідача за надані житлово -комунальні послуги виникла у період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року і становить 35181,50 гривень, з яких: 3273,44 грн. за утримання будинку і прибудинкової території, 5845,26 грн. - за центральне опалення, 8220,23 - за холодне водопостачання, 17842,57 гривень за гаряче водопостачання (а.с.7-18).

Оскільки відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не є співвласниками квартири АДРЕСА_1, а лише зареєстровані у ній, то суд першої інстанції стягнув заборгованість лише з власника квартири ОСОБА_2, і в цій частині рішення суду не оскаржується.

Відсутність договору між ЛКП «Сяйво» та ОСОБА_2 не звільняє останнього від оплати за надані послуги. Між сторонами наявні фактичні договірні відносини, які зобов»язують ОСОБА_2 проводити оплату за надані послуги.

Щомісяця з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року позивач нараховував відповідачу плату за надані послуги з тепло та водопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, однак останній, користуючись наданими послугами не сплачував за це коштів.

Докази щодо звернення відповідача в установленому законом порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Заяв про застосування позовної давності до вимог ЛКП «Сяйво» в суді першої інстанції ОСОБА_2 не заявлялось.

За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з ОСОБА_2 заборгованість за фактично надані послуги в сумі 35181,50 гривень за період з 01 січня 2011 року по 01 січня 2014 року.

Доводи апеляційної скарги про відсутність угод між ЛКП "Сяйво" та виробниками комунальних послуг - також не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

В матеріалах справи наявні: додаткова угода №1 до договору №9 від 01 січня 2011 року на ліквідацію аварійних ситуацій та пошкоджень на внутрішньо-будинкових інженерних мережах від 01 червня 2011 року між ЛКП «Сяйво» та ЛКП «РАС» та Договір №9 від 03 січня 2012 року (а.с.77;79); акти готовності будинку №11 по вул.Сяйво у м. Львові до опалювального періоду за 2010р. по 2016 р (а.с.80-98); Додаткова угода №2 від 02 вересня 2011 року до договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01 жовтня 2002 року(а.с.98); договір №1/с від 03 січня 2013 року між ЛКП «Сяйво» та ЛКП «Збиранка» про розміщення і захоронення твердих побутових відходів (а.с.99,102,104); додаток до Договору №203164 від 27 вересня 2004 року про подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі від 01 січня 2013 року (а.с.109); договір №524 на прийм платежів за надання послуг ЛМКП «Львівводоканал» з водопостачання та водовідведення від 02 липня 2012 року (а.с.101); договір №38 про виконання робіт з ліквідацій аварій та пошкоджень на внутрішньо будинкових інженерних мережах від 01 січня 2012 року між ЛКП «Сяйво» та Ремонтно-аварійним підприємством, які підтверджують наявність договірних відносин між ЛКП «Сяйво» та виробниками комунальних послуг (а.с.105).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.