Справа № 367/758/18 Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/3364/18 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 46 30.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 серпня 2018 року Апеляційний суд Київської області у складі суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., членів колегії - Журби С.О., Фінагеєва В.О., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - відділ державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В :

26 січня 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із названим позовом, де просила витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частки земельної ділянки, яка знаходиться у Київській області, смт. Гостомель, Гостомельської селищної Ради, кадастровий номер НОМЕР_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 30 березня 2012 року ОСОБА_4 на підставі пункту 1.1 договору купівлі - продажу передав земельну ділянку, розміром 0,3388 га, яка розташована у Київській області, смт. Гостомель, Гостомельської селищної Ради, кадастровий номер НОМЕР_1 у спільну часткову власність, а саме: ОСОБА_5 належить 0,1694 га частка 1/2; ОСОБА_3 - 0,0847 га частка 1/4; ОСОБА_6 - 0,0847 га, частка 1/4, за що отримав обговорену грошову суму.

Вище зазначений договір нею 07 червня 2013 року на підставі ст.15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» було зареєстровано Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області.

На початку 2016 року їй стало відомо, що 01 грудня 2012 року на дану земельну ділянку було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця ВДВС Ірпінського МУЮ Медвецька М.В., та згодом - 06 листопада 2013 року на підставі протоколу, виданого Приватним підприємством «СП Юстиція» про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, вище зазначену земельну ділянку було продано громадянину ОСОБА_2, тобто через 5 ( п'ять ) місяців, після того, як її право власності на 1/4 вищезазначеної земельної ділянки було зареєстроване в реєстраційній службі Ірпінського міського управління юстиції.

Крім того, 19 листопада 2013 року, не попереджаючи її та інших співвласників земельної ділянки по договору купівлі-продажу від 30 березня 2012 року, реєстраційна служба безпідставно видалила запис про реєстрацію її права власності на 1/4 частку вищезазначеної земельної ділянки та право власності інших співвласників земельної ділянки.

Позивач зазначає, що її право власності не було скасоване рішенням суду, отже невідомо, на якій підставі реєстратор Заболотний A.B. видалив з Державного реєстру речових прав запис про одержання мною права власності на 1/4 земельної ділянки та поставив відмітку «помилкова реєстрація».

ОСОБА_4 з 30 березня 2012 року не був власником вищезазначеної земельної ділянки, про що свідчить договір купівлі-продажу земельної ділянки, розміром 0,3388 га, яка розташована у Київській області, смт. Гостомель, Гостомельської селищної Ради, кадастровий номер НОМЕР_1 у спільну часткову власність між ОСОБА_4 та нею, ОСОБА_6, ОСОБА_5, з відміткою від 30 березня 2012 році на Державному Акті на право власності на земельну ділянку ( серія НОМЕР_2 ), засвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, Гостомельської селищної ради.

На обґрунтування ухваленого рішення, місцевий суд зазначив, що 1/4 частина земельної ділянки, що знаходиться на території Гостомельської селищної ради, кадастровий номер НОМЕР_1 та яка по праву власності належить позивачу згідно договору купівлі-продажу від 30 березня 2012 року, вибула із власності позивача за відплатним договором не з її волі, а тому суд вважає за необхідне витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1/4 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, яка знаходиться за адресою: Київська область, смт. Гостомель, Гостомельської селищної ради.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального права та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 30 березня 2012 року між ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,3388 га,кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська область, Гостомельська селищна рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Даний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В та зареєстровано у реєстрі під №545 ( а.с. 12 ).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності позивача на 1/4 частину вказаної земельної ділянки було зареєстровано 07 червня 2013 року ( а.с. 14 ).

На підставі даного договору, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 придбали спірну земельну ділянку і вона перебуває в їх спільній частковій власності, зокрема, ОСОБА_3 належить право власності на 1/4 частини цієї земельної ділянки ( а.с. 12 ).

Разом з цим, 06 листопада 2013 року відбулись прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_4, відповідно до яких було реалізовано земельну ділянку, площею 0,3388 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: Київська область, Гостомельська селищна рада, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Переможцем прилюдних торгів став відповідач по даній справа - ОСОБА_2 ( а.с. 15 ).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_2 27 листопада 2013 року зареєстровано право власності на спірну земельну ділянку ( а.с. 40-41 ).

Проте, заявляючи 26 січня 2018 року дані вимоги ( а.с. 5-10 ), позивачем не надано доказів на підтвердження індивідуально-родових ознак майна, зокрема, меж 1/4 частини належної спірної земельної ділянки, відтак, суд позбавлений можливості витребувати із чужого незаконного володіння саме його 1/4 частину земельної ділянки.

Окрім цього, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції, постановою Апеляційного суду Київської області від 08 травня 2018 року було скасовано рішення Ірпінського міського суду від 28 грудня 2017 року та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,0847 га, що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,0847 га, що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, визнано недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_4, від 06 листопада 2013 року, визнано недійсним свідоцтво про право власності від 27 листопада 2013 року на земельну ділянку, площею 0,3388 га, що знаходиться на території Гостомельської селищної ради Київської області, кадастровий номер НОМЕР_1, видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нечипоренком Олександром Вікторовичем та зареєстровано в реєстрі за №1055 ( а.с. 152-156, 157-159 ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, ОСОБА_3 у встановленому законом порядку вже захистила своє цивільне право у спосіб, визначений законом, а належне їй майно індивідуально не визначено, що свідчить, на переконання апеляційного суду, про необгрунтованість заявлених позовних вимог.

За таких обставин, суд першої інстанції на вищенаведені обставини справи уваги не звернув, і, як наслідок, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, не дотримавшись положень ст.ст. 15, 16, 386, 388 ЦК України, ст.ст. 10-13, 15, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України.

Окрім іншого, підставою для задоволення позову, в порушення вимог ст. 13 ЦПК України, неправомірно зазначив і положення ст. 387 ЦК України, яка не регламентує правовідносини між сторонами та не зазначена у заявлених вимогах позивачем.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення зазначених норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог за їх необґрунтованості у відповідності до ст. 376 ЦПК України та положень положень ст.ст. 15, 16, 386, 388 ЦК України, ст.ст. 10-13, 15, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України

При цьому, доводи відзиву ОСОБА_3 на апеляційну скаргу ( а.с. 130-143 ), зокрема, про те, що ОСОБА_2 відчужив 13 червня 2018 року спірну земельну ділянку, на час здійснення прилюдних торгів - 06 листопада 2013 року ОСОБА_3 вже була власником частини спірної земельної ділянки, ОСОБА_2 не був власником реалізованого майна на цих торгах, з точки зору суду другої інстанції та з врахуванням викладеного, не є правовою підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 056 ( 1 762 х 0,4 х 150 : 100 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10-13, 76-82, 141, 263, 264, 265, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи - відділ державної виконавчої служби Ірпінського міського управління юстиції Київської області, реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції, ОСОБА_4 про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння скасувати і ухвалити по справі нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 056 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

В.О. Фінагеєв