Ухвала

04 вересня 2018 року

м. Київ

справа №373/2357/15-ц

провадження №61-40150ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У липні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області

від 20 травня 2016 року з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті касаційна скарга відправлена до Верховного суду 10 липня 2018 року та з клопотанням про поновлення цього строку.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 26 липня 2018 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, запропоновано навести інші підстави для поновлення строку, що передбачено частиною третьою статті 328 ЦПК України 2004 року.

У серпні 2018 року до Верховного Суду надійшло клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для поновлення строку, а саме публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» зазначає, що вони неодноразово зверталися до суду першої інстанції з заявами про видачу копій рішень у цій справі, але заяви так і не були розглянуті і копії рішень не отримували. Судові рішення отримали по почті лише 18 червня 2018 року.

Однак такі підстави для поновлення строку не можна визнати поважними, оскільки доказів про те, що Банк неодноразово звертався до суду першої інстанції не надано, а наведені підстави по суті є тими самими, що вже були визнані неповажними.

Відповідно до вимог частини третьої статті 328 ЦПК України 2004 року, касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 325 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції з заявою про поновлення строків або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Аналогічна норма міститься у статті 393 ЦПК України.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті

6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine).

Оскільки ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2018 року вказані заявником підстави було визнано неповажними, а знову наведені причини для поновлення строку на касаційне оскарження є аналогічними, тому є недостатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

Доводи Банка про неможливість отримати копії судових рішень є недоведеними й такими, що не дають підстав для поновлення пропущеного на значний строк касаційного оскарження. При тому, що позивачем у справі був саме Банк, ним же подавалась апеляційна скарга. Отже, Банк зобов'язаний був ознайомитись з матеріалами справи, не позбавлений можливості вільного та безоплатного доступу до Єдиного реєстру судових рішень, знайомитись з ними на офіційному веб-порталі судова влада України.

У справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Отже, клопотанняпублічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про поновлення строку на касаційне оскарження є необґрунтоване.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.

Керуючись статтями 393, 394 ЦПК України, частиною третьою

статті 328 ЦПК України 2004 року, пунктом 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 21 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 20 травня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник