Справа № 310/6078/18
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» про захист прав споживачів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Запоріжгаз Збут» про захист прав споживачів, мотивуючи свої вимоги наступним. У відповідності до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Газопостачальні організації навмисно вказують складову наданої послуги спожитий газ, але мова йде про надання послуги з газопостачання, що підтверджується судовим наказом від 25 квітня 2016 року, згідно якого судом було стягнуто неіснуючу суму боргу за ненадані послуги з газопостачання на користь ТОВ «Запоріжгаз Збут». Незважаючи на 100% авансову оплату за ненадану (частково надану) послугу з газопостачання на протязі 2015 року та пропущений строк періодичної повірки лічильника послуга була надана лише 22 травня 2017 року та до теперішнього часу не надано інформації про обсяг та вартість отриманої послуги. Розрахунок вартості послуги включено до вартості самої послуги, але позивач кожного разу вимушений робити власний розрахунок вартості послуги з газопостачання за додатковий кошт, станом на 31 липня 2018 року він не отримав рахунок за послугу з газопостачання, що не містить ознаки підроблення. ОСОБА_1 не зміг отримати від відповідача доказів того, що лічильник, який ним використовувався для обліку спожитого газу, не підлягав обовязковій періодичній повірці у період з 01 липня 2015 року по 22 травня 2017 року. Згідно листа від 03 січня 2017 року відповідачем зазначено, що станом на 30 червня 2015 року заборгованість перед ПАТ «Запоріжгаз» на розрахункові показники лічильника газу 59 726 м куб. у ОСОБА_1 відсутня. Натомість ТОВ «Запоріжгаз Збут» стверджує про наявну заборгованість станом на 01 липня 2016 року в розмірі 66,57 грн. та у розмірі 55,67 грн. Просив згідно ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» витребувати підстави нарахування йому до сплати суми поза межами договору про надання послуги з газопостачання або зміни суми боргу на суму боргу станом на 01 липня 2015 року; витребувати підстави, через які на протязі 2015 року йому в складі послуги з газопостачання не було надано сплачену позивачем послугу з повірки лічильника газу; встановивши факт ненадання позивачу послуги з газопостачання в повному обсязі, нарахувати пеню в розмірі 3 % за кожний день прострочення в період з 01 липня 2015 року по 22 травня 2017 року; перевіривши факт незаконного позбавлення позивача права на отримання послуги з газопостачання, зобовязати відповідача відшкодувати передбачені законом санкції, розрахунок яких витребувати у відповідача; витребувати у відповідача пояснення щодо зміни суми нарахувань за спожитий газ та зміни зафіксованих в системі показників лічильника газу; вирішити питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Ухвалою від 02 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України. Вказаною ухвалою позивачу, в тому числі, було розяснено, що частина його вимог по своїй суті є не вимогами, що стосуються захисту цивільних прав позивача, а є клопотанням про витребування відповідних доказів. Крім зазначеного, згідно із вказаною ухвалою позивач повинен був уточнити зміст позовних вимог, оскільки останнім не було зазначено суму пені, яку він просить стягнути з відповідача, не вказно санкції, які підлягають відшкодуванню.

На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 було надано заяву, згідно з якою позивач пояснив, що в позові він просить саме зазначення підстав, а не витребування доказів, докази службового підроблення будуть вивчатись у кримінальному провадженні.

Відповідачем до суду було надано відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. На виконання вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», який був чинний до 01 жовтня 2015 року) з 01 липня 2015 року виконано відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу, в звязку з цим з 01 липня 2015 року ПАТ по газопостачання та газифікації «Запоріжгаз» виконує функції з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу відповідно до отриманої Ліцензії серія АЕ № 642479 та є оператором газорозподільної системи. П. 5.2 Типового договору розподілу природного газу зазначає, що визначення обєму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором. З 01 липня 2015 року ТОВ «Запоріжгаз Збут» отримало ліцензію (дата прийняття рішення про переоформлення № 2247 від 01 вересня 2015 року), на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території міста Запоріжжя та Запорізької області (крім міста Мелітополь, Мелітопольського, Веселівського, Приазовського районів та села Темирівка Гуляйпільського району) усім категоріям споживачів, крім підприємств теплоенергетики. Як встановлено п. 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про обєм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Таким чином, на підставі вищенаведеного починаючи з 01 липня 2015 року ТОВ «Запоріжгаз Збут», як постачальник природного газу не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання. З питання послуги з повірки лічильника газу позивач мав звернутися до оператора ГРМ ПАТ «Запоріжгаз». Припинення газопостачання, яке відбулося 28 березня 2016 року, є порушенням договірних зобовязань з боку споживача ОСОБА_1 Оскільки в даному випадку між сторонами виникли договірні правовідносини на підставі договору постачання природного газу, який є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України, вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди не ґрунтується на законі. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач позовні вимоги підтримав з викладених в позові підстав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надав суду пояснення, аналогічні зазначеним у відзиві, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», який був чинний до 01 жовтня 2015 року, з 01 липня 2015 року здійснено відокремлення функцій транспортування, розподілу та постачання природного газу.

З 01 листопада 2016 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», яким визначено правові засади функціонування ринку природного газу України.

Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем.

П. 2 глави 1 розділу V1 Кодексу газорозподільних систем визначає, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оератором ГРМ (до ГРМ якого підключений обєкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498 (далі Типовий договір розподілу природного газу).

Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (п. 1 глави 3 розділу V1 Кодексу газорозподільних систем).

Згідно п.п. 3, 4 глави 3 розділу V1 Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

П. 5.2 Типового договору розподілу природного газу встановлено, що визначення обєму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Як встановлено п. 13 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про обєм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Таким чином, починаючи з 01 липня 2015 року ТОВ «Запоріжгаз Збут», як постачальник природного газу, не забезпечує облік природного газу, а лише здійснює розрахунок оплати вартості послуг з газопостачання.

Відповідно до пункту 1 глави 8 розділу Х Кодексу газрозподільчих систем періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування, монтаж, технічне обслуговування та повязаних з такою повіркою ремонт) лічильників газу, які встановлені для розрахунків за спожитий природний газ побутовими споживачами (населенням) для їх побутових потреб, здійснюється за рахунок оператора ГРМ незалежно від того, чи є він власником ЗВТ.

Враховуючи наведене, з вищевказаних питань позивач мав звернутися до оператора ГРМ ПАТ «Запоріжгаз».

Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права повязано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення субєктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

У ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При зясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обовязки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.

На підставі ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, що мають значення для вирішення справи.

У відповідності із ст.ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив витребувати підстави нарахування йому до сплати суми поза межами договору про надання послуги з газопостачання або зміни суми боргу на суму боргу станом на 01 липня 2015 року; витребувати підстави, через які на протязі 2015 року йому в складі послуги з газопостачання не було надано сплачену позивачем послугу з повірки лічильника газу; витребувати у відповідача пояснення щодо зміни суми нарахувань за спожитий газ та зміни зафіксованих в системі показників лічильника газу.

Ухвалою від 02 серпня 2018 року та судом під час розгляду справи позивачу було розяснено, що вказані вимоги по своїй суті є клопотанням про витребування доказів, з якою позивач до суду не звертався. ОСОБА_1 під час розгляду справи було зазначено, що зазначене вище є саме його позовними вимогами.

Крім наведеного, ОСОБА_1 просив, встановивши факт ненадання йому послуги з газопостачання в повному обсязі, нарахувати пеню в розмірі 3 % за кожний день прострочення в період з 01 липня 2015 року по 22 травня 2017 року; перевіривши факт незаконного позбавлення позивача права на отримання послуги з газопостачання, зобовязати відповідача відшкодувати передбачені законом санкції, розрахунок яких витребувати у відповідача.

Однак, позивачем при зверненні до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних вимог.

Питання щодо визначення розміру суми у відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 поклав на суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наведених вище обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Оскільки Законом «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 704,80 грн. необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 18, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжгаз Збут» про захист прав споживачів відмовити.

Судовий збір в розмірі 704,80 грн. віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області ОСОБА_3