ПОСТАНОВА

Іменем України

14.08.2018року м. Кропивницький

Справа № 398/930/18

Провадження № 22-ц/781/1374/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря судового засідання Тимошенко Т.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Крімченко С.А.) від 25 травня 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_5, вказавши третьою особою ОСОБА_6, у якому просив звільнити його від обовязку утримувати повнолітнього сина ОСОБА_6 О,м., який продовжує навчання.

Свою вимогу позивач обґрунтовував тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 січня 2018 року з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 24 червня 2017 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року, але не більше ніж до досягнення 23 років. Син навчається на 2 курсі юридичного факультету, Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, стипендією не забезпечується, інших доходів не має. Станом на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів позивач працював і отримував заробітну плату та пенсію за віком. Однак, на час звернення з вказаним позов його матеріальний стан змінився оскільки 2 березня 2018 року він був звільнений з роботи за угодою сторін та у звязку з погіршенням стану здоровя. Єдиним джерелом доходу залишилася пенсія, із якої вираховується заборгованість по аліментам на утримання сина. Він має інвалідність 3 групи, хронічні захворювання та потребує лікування. Також на його утриманні перебуває мати - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Розмір отримуваної ним пенсії становить 1628 грн. 62 коп.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що доводи позивача про стан його здоровя вже були враховані судом під час ухвалення рішення про стягнення аліментів. Інші доводи позивача дозволяють йому звернутися з вимогою про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, проте таких вимог позивач не предявляв. Крім того, суд зазначив, що батько повинен надавати допомогу повнолітньому сину, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у звязку із навчанням, а право на утримання від батьків припиняється у разі припинення навчання.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішенням про задоволення його позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, неповно зясував обставини, що мають значення для вирішення справи. Суд не прийняв до уваги факт погіршення стану його здоровя, похилий вік і зміну матеріального становища. Він не має можливості надавати таку матеріальну допомогу сину.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує, що доводи апеляційної скарги є хибними. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову. З огляду на викладене відповідач просить вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

ОСОБА_6 не скористався своїм правом на відзив на апеляційну скаргу.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 січня 2018 року по справі № 398/1988/17 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, який продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 24 червня 2017 року і до закінчення навчання ОСОБА_6, тобто до 30 червня 2020, але не більш ніж до досягнення останнім 23 років.

Дане рішення суду не оскаржувалося і набрало законної сили.

Суд також встановив, що 2 березня 2018 року позивач за угодою з Медичним центром «Нові Санжари» Національної гвардії України розірвали трудовий договір на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Оскільки аліментні правовідносини, як правило, є триваючими протягом значного проміжку часу в межах якого можуть суттєво змінитися обставини, які мають значення для стягнення аліментів, законодавець передбачив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінний наступним рішенням суду.

Положення ст. 192 СК України передбачають випадки коли визначений судом розмір аліментів може бути змінений у бік збільшення або зменшення. Однак, як правильно зауважив суд першої інстанції, позивач вимог про зміну розміру аліментів не предявляв.

Норми ст. 192 СК України, на яку посилався позивач предявляючи позов, як і норми Глави 16 СК України не передбачають підстав для звільнення батька або матері, з яких стягнуто за рішенням суду аліменти на утримання повнолітньої дочки або сина від сплати аліментів.

Проте ч. 4 ст. 273 ЦПК України встановлено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторонамає право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд вважає, що оскільки передбачений ч. 1 ст. 199 СК України обовязок батьків надавати утримання повнолітньому сину або дочці, які продовжують навчання і потребують такого утримання, обумовлено їх спроможністю надавати матеріальну допомогу, то у випадку, якщо протягом строку стягнення аліментів вони втратять таку можливість, мають право вимагати звільнення їх від такого обовязку.

Позивач, вимагаючи звільнення його від обовязку надавати утримання своєму повнолітньому сину, посилався на незадовільний стан свого здоровя, похилий вік, перебування на його утриманні непрацездатної матері та втрату ним роботи.

Місцевий суд правильно оцінив доводи позивача про стан його здоровя, вік та обґрунтовано вказав, що ці обставини враховані судом при ухваленні рішення від 9 січня 2018 року про стягнення аліментів і з того часу суттєво не змінилися.

Суд не дав оцінку доводам позивача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, але і сам позивач доказів на підтвердження цієї обставини суду не надав, що унеможливлює встановлення цієї обставини. При цьому суд не має права ухвалювати рішення на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Щодо втрати позивачем такого джерела доходу, як заробітна плата, то на час ухвалення рішення суду від 9 січня 2018 року позивач працював на посаді оператора котельні медичного центру «Нові Санжари» Національної гвардії України, але після ухвалення рішення суду звільнився 2 березня 2018 року з роботи за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Отже звільнення позивача з роботи являлося актом його волевиявлення, а не результатом незалежних від нього обставин.

Згідно ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до маральних засад суспільства.

Суд вважає, що свідоме звільнення позивача (платника аліментів) з роботи і відповідне зменшення його доходу не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів сину, який продовжує навчання, оскільки суперечить засадам регулювання сімейних відносин.

Крім того, враховуючи, що рішенням суду з позивача стягнуто аліменти у частці від його доходу, втрата ним одного з своїх джерел доходів матиме наслідком пропорційне зменшення розміру стягуваних аліментів.

Наявність заборгованості по аліментах також не може бути підставою для звільнення від їх сплати.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, вірно застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду. В межах доводів апеляційної скарги підстав для касування або зміни рішення суду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_4 без задоволення, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2018 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 серпня 2018 року.

Головуючий О.Л. Карпенко

Судді: О.Л. Дуковський

ОСОБА_3