Справа № 266/6166/18
Провадження № 2/266/1198/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

19.12.2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д'яченко Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Нетреба О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 16.01.2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, який був посвідчений нотаріально. Відповідно до умов договору позики, відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача у борг грошові кошти у розмірі 51480,00 гривень, що еквівалентно 1950,00 євро та грошові кошти у розмірі 59000,00 гривень, які останній зобовязався повернути в строк до 16.01.2018 року включно. Грошові кошти відповідачем були повернуті частково, при цьому відповідачем ОСОБА_2 не було повернуто 925 євро, що еквівалентно 29896,00 гривень. На неодноразові звернення до відповідача із проханням повернути грошові кошти, останній не реагує, кошти не повертає. Просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти за договором позики грошей в сумі 925,00 євро, що еквівалентно 29896,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 надав в судове засідання письмову заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи у разі неявка відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав та про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги думку позивача, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Так судом встановлено, що 16 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей, який посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_3, за умовами якого позивач позичив в строк до 16.01.2018 року відповідачу грошові кошти в сумі 51480,00 гривень, що еквівалентно 1950,00 євро, а також грошові кошти у розмірі 59000,00 гривень, а відповідач отримав вказані грошові кошти та зобовязався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики), що підтверджується відповідною розпискою від 16.01.2016 року. (а.с.5,6)

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти чи інші речі, які визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Таким чином, закон вимагає укладення письмової форми для правочину, який мав місце між сторонами.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до норм ст. 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Так, перевіряючи розрахунок суми заборгованості зроблений позивачем, суд обраховує його самостійно, оскільки офіційний курс євро, встановлений Національним банком України на час звернення позивача до суду, тобто 23 жовтня 2018 року встановлено 32,27 грн. за 1 євро. Таким чином, суд не виходячи за межі позовних вимог позивача визначає еквівалент суми, яка підлягає стягненню, що становить 29849,75 гривень.

Згідно ст.526, 527 ЦК України зобовязання повинно бути виконано належним чином та відповідно з умовами договору та вимог Цивільного кодексу. Боржник повинен виконати свої обовязки, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом.

За правилом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, встановленому договором.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобовязання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, які регулюються умовами укладеного між сторонами договору та нормами чинного законодавства України, а тому позов задовольняє частково.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у звязку із частковим задоволенням позовних вимог, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, пропорційно до задоволених вимог, тобто 703,71 гривень (задоволені позовні вимоги майнового та немайнового характеру 29849,75 гривень х судові витрати в сумі 704,80 гривень (документально підтверджені) / ціну позову у розмірі 29896,00 гривень).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,77,81,141,263,265, 279,280-282,284,289 ЦПК України, ст.ст.526-527,530, 1046,1047,1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, заборгованість за договором позики грошей від 16.01.2016 року, у розмірі 29849 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот сорок дев'ять) гривень 75 копійок, що еквівалентно 925 євро.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору розмірі 703 (сімсот три) гривні 71 копійка.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Приморським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляцію до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Д`яченко Д. О.