Справа № 379/2302/13-ц Головуючий у І інстанції Зінкін В. І.
Провадження № 22-ц/780/3664/18 Доповідач у 2 інстанції Лівінський С. В.
Категорія 49 28.08.2018
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 серпня 2018 року м. Київ

Справа № 379/2302/13-ц

Апеляційний суд Київської області у складі колегії суддів:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Олійника В.І.,

Яворського М.А.,

секретар судового засідання Немудра Ю.П.,

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - ОСОБА_5 (апелянт),

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Таращанського районного суду Київської області, у складі судді Зінкіна В.І., від 04 липня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про ьвнесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого(території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пунктів 8, 9, 11 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У червні 2018 року Подільський районний відділ державної виконавчої служби (далі також відділ або РВДВС) м. Києва Головного територіального управління юстиції (далі також ГТУЮ) у м. Києві звернувся до суду з заявою та просив суд видати дублікат виконавчого листа № 2/379/525/13, який виданий 20 грудня 2013 року Таращанським районним судом Київської області у справі про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку.

В обґрунтування заяви зазначив, що 12 березня 2014 року до відділу надійшов на виконання виконавчий лист за № 2/379/525/13 від 20 грудня 2013 року виданий Таращанським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. 12 березня 2014 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 42455610. 24 листопада 2014 року у відділі проведено інвентаризацію виконавчих проваджень, якою встановлено відсутність даного виконавчого провадження.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року заяву Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого документа, задоволено. Видано дублікат виконавчого листа від 20 грудня 2013 року по справі № 379/2303/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.

ОСОБА_5 з вказаною ухвалою не погодився та 16 липня 2018 року звернувся з апеляційною скаргою. Вважав, що вказана ухвала незаконна. Просив її скасувати і в задоволенні заяви відмовити.

Свій відзив на апеляційну скаргу надала ОСОБА_4 Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

ОСОБА_4 та Подільський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, однак до суду не з'явилися, що, відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджало розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4) ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення судом норм процесуального права неповне з'ясування обставин.

Відповідно до п. 17.4) розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, суд першої інстанції виходив з того, що втрата виконавчого листа робить неможливим виконання рішення суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені з порушенням судом норм процесуального права.

За заявою ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами справи, за рішенням Таращанського районного суду Київської області від 17 липня 2014 року спірний виконавчий лист було відкликано з виконавчої служби та видано новий, тому підстав для видачі його дублікату були відсутні.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволені заяви про витрачу дублікату виконавчого документа.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 35 Постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Оскільки понесені ОСОБА_5 витрати на надання правничої допомоги (гонорару) адвокатом у розмірі 1400 грн та про оплату судового збору в розмірі 352,4 грн, документально підтверджені відповідними квитанціями, ці судові витрати підлягають стягненню з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_5

Тому, керуючись ч. 6 ст. 259, 268, п. 4) ч. 1 ст. 374, п. 4) ч.1 ст. 376, ст. 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 04 липня 2018 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення.

У задоволені заяви Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про видачу дубліката виконавчого документа відмовити.

Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві( Код ) на користь ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витати у розмірі 1752,4 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1400 грн, та витрат пов'язаних зі сплатою судового збору у розмірі 352,4 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлений не пізніше, як за п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Судді: С.В. Лівінський,

В.І. Олійник,

М.А. Яворський