Cправа № 563/1301/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2018 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Горинь Агро» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроорг», ОСОБА_3 про визнання договорів оренди землі недійсними,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Горинь Агро» звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 11 липня 2011 року між ними та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3,34 га., який зареєстрований 14 березня 2012 року в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК". Даний договір укладено строком на 5 (п'ять) років з дня його державної реєстрації.

20 вересня 2016 року між ТОВ "Горинь Агро" та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду про продовження дії Договору оренди землі № 61 від 11 липня 2011 року до 14 березня 2022 року.

14 лютого 2018 року, незважаючи на діючий договір оренди землі, відповідачі уклали договір оренди землі щодо вже орендованої ними земельної ділянки, право оренди земельної ділянки зареєстровано 20 лютого 2018 року.

Вказують, що укладення даного договору оренди землі призвело до порушення їхнього права як орендаря щодо користування земельною ділянкою.

А тому, просять суд, визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 14 лютого 2018 року укладених між відповідачами про передачу в строкове користування земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а також стягнути з відповідачів сплачений судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просить його задоволити.

Представник відповідача ТОВ «Агроорг» в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча неодноразово повідомлялася про дату і час судових засідань. Про причини неявки суд не повідомила.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним та Цивільним кодексами, Законом України "Про оренду землі", а також іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, та договором оренди землі.

11 липня 2011 року між ТОВ «Горинь Агро» та ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки № 61, згідно якого остання передала позивачу в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,34 га., кадастровий номер :04:014:0039, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Світанівської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 5 (п'ять) років.

14 березня 2012 року даний договір зареєстровано в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що вчинено відповідний запис за №02767.

Відповідно до п. 12.5 Договору, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його з дня його державної реєстрації (п.14.1 Договору).

Згідно із положеннями ст.ст.125, 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Статтями 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Підпунктом 6 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 цього ж Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми.

Разом з тим цивільні права та обовязки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень ст.638 ЦК України, ст.ст.125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 13 червня 2016 року у справі №6-643цс16, яка відповідно до вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України; суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно із інформаційної довідки № 133813190 від 09 серпня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, 20 лютого 2018 року проведено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки між ТОВ «Агроорг» та ОСОБА_3 від 14 лютого 2018 року.

Відповідно до договору від 14 лютого 2018 року, ОСОБА_3 передала ТОВ «Агроорг» в оренду належну їй на праві власності земельну ділянку площею 3,34 га., кадастровий номер :04:014:0039, сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Світанівської сільської ради Корецького району Рівненської області, строком на 7 (сім) років.

У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено обовязок орендодавця не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ч.1 ст.651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне правило містить і ст.35 Закону України «Про орендну землі».

Статтею 27 Закону України «Про оренду землі» забезпечено права орендаря на орендовану ним земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Представник позивача вказує, що відповідачами укладанням вказаного договору було порушено їх право як орендаря щодо користування земельною ділянкою, проте суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про оренду землі" однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оренду землі" укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Зміни до чинних договорів оренди землі вносяться шляхом укладання додаткової угоди за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Тобто зміни, які вносяться шляхом укладання додаткової угоди до договору оренди землі, набувають чинності тільки після їх державної реєстрації.

На момент укладання договору між ТОВ "Агроорг" та ОСОБА_3 5 (п'ятирічний) строк, на який було укладено договір оренди земельної ділянки від 11 липня 2011 року між ТОВ "Горинь Агро" та ОСОБА_3, який було зареєстровано 20 лютого 2012 року в Корецькому районному відділі Рівненської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" - закінчився.

А укладена додаткова угода про продовження дії Договору № 61 від 11 липня 2011 року до 14 березня 2022 року, не породила для сторін взаємних цивільних обов'язків та прав, оскільки вони набуваються тільки після відповідної державної реєстрації.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права ТОВ "Горинь Агро", тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.12, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення. Відповідно до п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд Рівненської області.

Повний текст рішення буде виготовлено 20 грудня 2018 року.

Суддя Є.В. Кулик