Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2018 р. Справа № 608/1407/18

Номер провадження2/608/615/2018

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л. С.

представника позивачки ОСОБА_1 -- ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 -- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей.

В позовній заяві вона вказала, що з 2 серпня 2006 року по 10 лютого 2011 року перебувала із ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Діти проживають з позивачкою, батько не в повній мірі надає кошти на їх утримання. Діти навчаються у школі, відвідують репетиторів, танцювальний гурток. Для надання їм можливості повноцінно розвиватись, вона несе додаткові витрати на оплату приватних уроків, оплату поїздок доньки на конкурси, покупку танцювальних костюмів тощо. ОСОБА_1 заробляє недостатньо коштів для їх забезпечення. Їй відомо, що відповідач більше пяти років працює в Республіці Ізраїль, має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж він надає добровільно. Тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення ними повноліття, а також стягнути судові витрати за надану їй правничу допомогу в розмірі 1200 гривень.

В серпні 2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що з моменту створення сімї та після припинення шлюбних відносин жодним чином не ухилявся від своїх обовязків з утримання спільних із позивачкою дітей, а навпаки одноосібно та в повному обсязі забезпечував дітей та дружину грошовими коштами, речами першої необхідності. За час шлюбу у 2008 році за фінансовою допомогою батьків придбав всі необхідні будівельні матеріали та оплатив послуги виконавців будівельних робіт по проведенню ремонту у квартирі позивачки, зробив усе необхідне для облаштування комфортних умов для проживання дітей. ОСОБА_3 постійно бере участь у матеріальному забезпеченні шляхом надання коштів та придбання особистих речей, оплати танцювальних гуртів тощо. Так, за 2014 рік за наявними квитанціями він сплатив ОСОБА_1 грошові кошти на утримання дітей в сумі 15 600 гривень, за 2015 рік 17 850 гривень, за 2016 рік 22 092 гривні, за 2017 рік 23 355 гривень, за період з січня по серпень 2018 року 10 900 гривень. Окрім цього, відповідач придбав дітям ноутбук, мобільний телефон, одяг, взуття та інші необхідні речі.

Щодо доводів позивачки про те, що вона несе додаткові витрати на дітей, повязані із розвитком їхніх здібностей, оплату репетиторів, танцювальних гуртків, про вказане вона не надала жодних доказів. Натомість, ОСОБА_3 долучає квитанції про те, що оплату за навчання дітей в театральній студії, у танцювальному гуртку, у танцювальних змаганнях та звітних концертах, придбання костюмів здійснювала бабуся ОСОБА_6 (мати відповідача), загальна сума витрат складає 7 405 гривень. Батьки відповідача також фінансують оплату харчування дітей у школі.

На сьогоднішній день відповідач не працює в жодній країні світу, шукає варіанти працевлаштування в Україні, сталого заробітку не отримує. Заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 6 000 гривень на місяць поставить відповідача у скрутне матеріальне становище через неможливість в матеріальному плані задовольнити найменші потреби в харчуванні, проживанні, оплаті комунальних послуг. Таким чином, він просить відмовити в позові ОСОБА_1 до нього про стягнення аліментів за безпідставністю та необґрунтованістю, судові витрати покласти на позивачку.

Представник позивачки ОСОБА_2 подав відповідь на відзив, в якій вказав, що у відзиві відповідач вказав про безліч покупок, які не підтверджені належними доказами, тому позивачка визнає покупки та понесені витрати, які підтверджені належними доказами. Також зазначив, що ОСОБА_1 з метою забезпечення належними умовами для розвитку та проживання дітей несе неабиякі витрати по утриманню житла, оплати комунальних послуг, послуг інтернет-звязку, мобільного звязку. Всього витрати по оплаті за комунальні послуги за 7 місяців 2018 року склали 8590 гривень, витрати за підключення до мережі Інтернет та абонплату за 8 місяців становили 3 590 гривень, оплата послуг мобільного звязку, яким користуються діти, в 2018 році становила близько 1000 гривень. Також просить взяти до уваги, що в 2016-2018 роках позивачка витратила значні кошти на купівлю одягу дітям, всього на загальну суму 8 25 гривень. Крім цього, вона щоденно здійснює роботу по догляду за дітьми, допомагає у навчанні, відвідує батьківські збори, що теж в якійсь мірі має грошовий вираз. У вихідні, на свята мати відвідує з дітьми заклади харчування (кафе), для чого також потрібні кошти. А тому просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник позивачки ОСОБА_1 -- ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 -- ОСОБА_4 позов заперечує, просить в його задоволенні відмовити з мотивів, які вказані у відзиві на позовну заяву.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2 серпня 2006 року по 10 лютого 2011 року, від якого мають дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З врахуванням вищенаведених вимог закону, матеріального становища дітей, матеріального становища платника аліментів, який на даний час не працює, добровільно надає на утримання дітей грошові кошти, купляє їм необхідні речі, що підтверджується відповідними квитанціями, які додані до матеріалів справи, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на утримання дітей в розмірі по 1 500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення ними повноліття.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача 1 200 гривень понесених позивачкою витрат на правничу допомогу.

Аналогічно представник відповідача просить стягнути з позивачки витрати на правничу допомогу в сумі 1 409 гривень.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збірпокладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 141 цього Кодексу інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, в разі часткового задоволення позову - на обидві сторонипропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з врахуванням таких вимог закону суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 352 гривні 40 копійок судового збору.

Інші судові витрати в справі суд покладає на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Керуючись ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст.ст. 5, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки м. Чортків, вул. Лісова, 34 Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2, на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 (одній тисячі п'ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок судового збору.

Інші судові витрати в справі покласти на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення -- 16 грудня 2018 року.

Суддя: В. І. Парфенюк