АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року місто Київ.

Справа № 758/4499/17

Апеляційне провадження № 22-ц/796/6343/2018

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Рубан С.М., Іванченка М.М.

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами: ОСОБА_1, Приватного акціонерного товариства &q?іо;Українська пожежно-страхова компанія&q?еж;, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року , (ухваленого суддею Васильченко О.В. в приміщенні суду в місті Києві, (інформація про час ухвалення рішення та дату складання повного тексту відсутня)

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства &q?го;Українська пожежно-страхова компанія&q? п; про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних, -

В С Т А Н О В И В:

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до ч. 1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ПрАТ &quty;Українська пожежно-страхова компанія&q?оз; (далі-СК), про стягнення суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, який він обґрунтовував тим, що у відповідачів виникло грошове зобов'язання, внаслідок пошкодження відповідачем ОСОБА_3 26 березня 2014 року його автомобіля.

З відповідача ОСОБА_3 позивач просив стягнути інфляційні втрати та 3% річних за період з 26 березня 2014 року по 21 січня 2018 року в загальній сумі 21287 грн. 44 коп. З відповідача ПрАТ &qu21;Українська пожежно-страхова компанія&qu7 ;, позивач просив стягнути пеню, інфляційні втрати та 3% річних за період з 28 червня 2016 року до 15 лютого 2017 року в сумі 9713 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ &qusi;Українська пожежно-страхова компанія&quse; на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 3888 грн. 04 коп., 3% річних-393 грн., інфляційних втрат - 1654 грн. 73 коп., що разом складає 5935 грн. 77 коп. та судовий збір 217 грн. 44 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму 3% річних - 1764 грн., інфляційних втрат -19390 грн. 76 коп., що разом складає 21 154 грн. 76 коп. та судовий збір 774 грн. 95 коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням всі учасники подали апеляційні скарги.

Позивач просив рішення суду скасувати в частині вирішення вимог до Страхової компанії та задовольнити їх в повному обсязі на суму 9713 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що суд, визначаючи розмір пені, інфляційних та 3%, безпідставно не врахував, що страхова компанія мала перед ним грошове зобов'язання 31734 грн. 66 коп., що було встановлено під час розгляду справи про відшкодування шкоди , суд зменшив цю суму, тому, що встановив, що страхова компанія провела часткове відшкодування під час апеляційного розгляду, а тому в заявлений ним період повністю не розрахувалась.

Адвокат ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу в інтересах відповідача ОСОБА_3, в якій просив рішення скасувати в задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 відмовити. Вказував на те, що дія ст. 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Просив врахувати що Велика Палата ВС прийняла до розгляду справу &qu щ; 686/21962/15-ц з метою визначення можливості застосування ст. 625 ЦК України. В скарзі також містяться доводи, щодо невірного розрахунку сум, які були стягнуті з ОСОБА_3 За розрахунком наведеним адвокатом в скарзі за період з квітня 2014 року по грудень 2017 року відповідач мав би сплатити 17540 грн.11 коп. інфляційних втрат, та 3% річних за період з 26 березня 2014 року по 21 січня 2018 року - 1652 грн. 16 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ &qula;Українська пожежно-страхова компанія&qu:"; просили рішення суду скасувати , в задоволенні позову до них відмовити.

Скаргу обґрунтовували тим, що ст. 625ЦК України не підлягала до застосування відносно вимог до СК, так як спеціальний Закон &q?ру;Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів&q?й ; не містить норм, відповідно до яких виплати проводяться з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат за період не виконання зобов'язань. Просили врахувати правову позицію ВСУ в постанові від 02 березня 2016 року у справі 6-2491 цс15. Скарга також містить доводи , що вимоги про стягнення пені були вирішені в іншій справі, а більш ніж за один рік пеня не може бути стягнута.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача та відповідача ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а скарга страхової компанії задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов'язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов'язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов'язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов'язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов'язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов'язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов'язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов'язань.

Таким чином, колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг відповідачів з приводу не вірного застосування судом ст. 625 ЦК України до даних правовідносин.

Апеляційний суд не приймає посилання відповідачів на правові позиції ВСУ, оскільки Верховний Суд в справі № 686/21962/2015-ц зробив аналогічні висновки тим, що наведені в даній постанові.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що спеціальний Закон &qule;Про обов'язкове страхування&qu:2; не встановлює жодних обмежень, щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, в разі порушення страховими компаніями грошових зобов'язань.

Разом з тим, колегія суддів, встановила, що доводи скарг позивача та відповідача ОСОБА_3, щодо невірного визначення судом сум, які підлягають відшкодуванню є частково обґрунтованими.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 до ПрАТ &qu ;УПСК&qus=;, районний суд встановив.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2017 року з ПрАТ &quMs;УПСК&qust; на користь позивача стягнуто страхове відшкодування 20621 грн. 96 коп., пеню 24 245 грн. 28 коп., інфляційні втрати 26 784 грн., 05 коп., три відсотки річних 1614 грн. 56 коп., судові витрати у розмірі 2067 грн. 28 коп., та судовий збір 1492 грн. 02 коп.

З ОСОБА_3 стягнуто 14388 грн. 93 коп. майнової шкоди, 500 грн. франшизи, 3000 грн. моральної шкоди та судовий збір у розмірі 1023 грн. 12 коп.

Суд встановив, що пеня та суми передбачені ст. 625 ЦК України вказаним рішенням стягнуті до 27 червня 2016 року включно лише з страхової компанії.

Суд також встановив, що ПрАТ &q?во;УПСК&q?ії; виконало рішення суду 15 лютого 2017 року.

Вищенаведені обставини справі, які районний суд вважав встановленими є доведеними та не оспорюються в поданих апеляційних скаргах.

З розрахунку, наведеного в рішенні суду вбачається, що пеня та суми передбачені ст. 625 ЦК України, визначені за період з 28 червня 2016 року до 15 лютого 2017 року включно з суми невиплаченого страхового відшкодування вказаного в резолютивній частині рішення апеляційного суду - 20 621 грн. 96 коп.

Колегія суддів з таким розрахунком погодитись не може, так як районний суд не повно встановив обставини справи, які мали значення для вирішення вимог до страхової компанії.

Так, апеляційним судом встановлено, що рішенням апеляційного суду від 19 січня 2017 року(Т.2 А.С.88) в справі між тими ж сторонами, було встановлено, що за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності грошове зобов'язання СК перед позивачем по факту ДТП, вчиненого з вини відповідача ОСОБА_3 складало 31734 грн. 66 коп., проте 08 серпня 2016 року ПрАТ &q?ня;&qu ;УПСК&q?зи; виплатила позивачу готівкою 11112 грн. 70 коп., а тому невиплаченою залишилась сума 20 621 грн. 96 коп.

Таким чином, враховуючи заявлені позовні вимоги позивача, пеня, інфляційні та 3% за період з 28 червня 2016 року до 08 серпня 2016 року повинні розраховуватись з суми 31 734 грн. 66 коп., а з 08 серпня 2016 року до повного виконання судового рішення 15 лютого 2017 року з суми 20621 грн. 96 коп.

Таким чином, ні розрахунок зроблений судом, ні розрахунок позивача, наведений в апеляційній скарзі не відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом, розрахунок проводився, виходячи з вищенаведених сум за допомогою відповідної програми в &qufy;Інформаційно-правовій системі &qu>А;Ліга Закон&q?ом;.

Розмір пені, що підлягає стягненню на користь позивача зі СК становить з 28.06.2016 року по 07.08.2016 року з суми 31 734грн. 66 коп. - 1155 грн. 80 коп. Інфляції в цей період відповідно до статистичних даних не було, а навпаки показник інфляції склав: - 31 грн. 37 коп. , 3%річних за цей період становить 106 грн. 65 коп.

За період з 08 серпня 2016 року до 15 лютого 2017 року , розрахунок проводиться вже із суми 20 621 грн. Пеня за цей період, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ - 3143 грн. 03 коп. 3% річних -324 грн. 74 коп., інфляційне знецінення 1721 грн. 71 коп.

Підсумувавши визначені судом суми за два періоди на користь позивача з ПрАТ СК &quor;УПСК&que=; на користь позивача підлягає стягненню 4298 грн. 83 коп. пені, 431грн. 39 коп. - 3% річних, та 1690 грн. 34 коп. інфляційних втрат.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду.

Доводи СК про те, що пеня вже стягнута попереднім рішенням суду і не може стягуватись більше як за рік, колегія не приймає, тому що в даній справі позивач просив стягнути пеню за інший період з 28 червня 2016 року до дати фактичного виконання грошових зобов'язань.

Так як страхова компанія продовжувала не виконувати свої грошові зобов'язання в заявлений позивачем період, а пеня за ст.36.5 Закону України &qu=U;Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів&q?че; нараховується за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування, тому вона підлягає стягненню з відповідача у вищенаведеному розмірі. При цьому, період з 28 червня 2016 року до 15 лютого 2017 року, заявлений в даній справі не перевищує одного року.

Вирішуючи апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 в частині розрахунку, апеляційний суд виходить з того, що адвокат відповідача в апеляційній скарзі розрахунок інфляційних втрат проводив з квітня 2014 року до грудня 2017 року, при цьому не врахував, що позовні вимоги позивачем були заявлені з моменту спричинення шкоди - з 26 березня 2014 року до 21 січня 2018 року.

Розрахунок і суд і адвокат відповідача вірно проводили з суми невиконаного відповідачем грошового зобов' язання -14 388 грн. 93 коп. , розмір якого був встановлений рішенням апеляційного суду від 19 січня 2017 року.

Провівши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за заявлений позивачем період за відповідною програмою в &quus;Інформаційно-правовій системі &qug=;Ліга Закон, апеляційний суд встановив, що розмір інфляційних втрат з 26 березня 2014 року до 21 січня 2018 року становить 18013 грн. 57 коп., 3% річних за цей же період складатимуть 1652 грн. 16 коп., як вірно порахував адвокат відповідача в апеляційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ПрАТ &qus=;УПСК&qul ; задоволенню не підлягає, а скарга позивача та відповідача ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню. Рішення суду відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України апеляційним судом змінюється в частині визначених районним судом сум до стягнення.

З ПрАТ &qut;;Українська пожежно-страхова компанія&qure; на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня в розмірі 4298 грн. 83 коп., 3% річних- 431 грн.,39 коп. інфляційні втрати - 1690 грн. 34 коп.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 3% річних - 1652 грн.16 коп., інфляційних втрат -18013 грн. 57 коп.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовій збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог.

При подачі позовної заяви позивач сплатив 992 грн. 40 коп. судового збору за подачу позову та заяви про забезпечення позову .

Вказана сума витрат має бути відшкодована відповідачами, 25 % від цієї суми 248 грн. 10 коп. - ПрАТ &qu-a;УПСК&quti; та 75 % -744грн.30 коп. відповідачем ОСОБА_3 Відсоток був визначений шляхом додавання сум, які були задоволені апеляційним судом, та вирахування відсотку, який припадає на кожного з відповідачів.

Крім того за подачу апеляційної скарги позивач сплатив 56 грн. 66 коп. Позивач оспорював рішення лише в частині вирішення вимог до страхової компанії та оспорював суму 3777 грн. 23 коп. З цієї суми апеляційним судом було задоволено лише 484 грн. 79 коп., а тому з ПрАТ &q?ня;УПСК&q?о ; на користь позивача має бути стягнуто 13 % сплаченого ним судового збору, а саме 7 грн. 37 коп.

Так, як апеляційна скарга ПрАТ &q?, ;УПСК&qu г; задоволена не була то судовий збір за подачу цієї скарги страховій компанії не відшкодовується.

Відповідач ОСОБА_3 за подачу апеляційної скарги сплатив 1057 грн. 20 коп. Оспорював відповідач суму 21154 грн. 76 коп. Апеляційний суд зменшив цю суму лише на 1489 грн. 03 коп. Тобто задовольнив вимоги скарги лише на 7%, а тому з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 7% судового збору за подачу апеляційної скарги, що становить 74 грн.00коп.

Таким чином загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з ПрАТ &qu c;УПСК&quNo; на користь позивача становить 255 грн. 47 коп.

Загальна сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача становить 670 грн. 30 коп.

В зв'язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України, Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства &q?ОС;Українська пожежно-страхова компанія&qut-; залишити без задоволення.

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 квітня 2018 року змінити.

Стягнути з ПрАТ &qut;;Українська пожежно-страхова компанія&quli; на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 4298 грн. 83 коп., 3% річних - 431 грн.,39 коп. інфляційні втрати - 1690 грн. 34 коп., а всього 6420 грн. 56 коп. , та судовий збір сплачений в суді першої інстанції та за подачу апеляційної скарги 255 грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму 3% річних - 1652 грн.16 коп., інфляційні втрати -18013 грн. 57 коп., а всього 19665 грн. 73 коп. та судовий збір з урахуванням апеляційного розгляду та проведеного взаємозаліку 670 грн. 30коп .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді С.М. Рубан

М.М.Іванченко