Справа № 653/726/18
Провадження № 2/653/691/18
РІШЕННЯ

іменем України

"17" травня 2018 р. Генічеський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Венглєвської Н.Б.,

секретаря Копєйко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми 55558 грн. 40 коп.,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, у якому просить стягнути на його користь з відповідачки суму боргу в розмірі 42855 гривень, стягнути на його користь з відповідача проценти в розмірі 11999 гривень 40 копійок та судові витрати в розмірі 704 гривні .

В поданому позові позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 12.02.2011 року він домовився з відповідачкою ОСОБА_2 про купівлю за суму, що є еквівалентом 4000 доларів США, земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: вул. Адміралтейська, 32, с. Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонська область, та яка була видана відповідачем для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, площею 0,10 га відповідно до рішення Щасливцевської сільської ради та якій було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку відповідно до рішення від 20.08.2009 року рішенням 57 сесії Щасливцевської сільської ради 5 скликання за №808. З урахуванням того факту, що у відповідача були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, то він під розписку від 12.02.2011 року сплатив відповідачу аванс в розмірі 2000 доларів США, домовившись, що договір купівлі-продажу земельної ділянки буде укладено найближчим часом після отримання відповідачем державного акту на земельну ділянку. Незважаючи на неодноразові нагадування, відповідач ухиляється від укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, до теперішнього часу земельна ділянка не приватизована відповідачем, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №100635024 від 18.10.2017 року. На неодноразові звернення, 05.09.2017 року відповідач ОСОБА_2, повернула частину авансу в розмірі 13000 гривень, що є еквівалентом 500 доларів США, а решту коштів в розмірі 1500 доларів США пообіцяла повернути пізніше. Але до теперішнього часу відповідач аванс у повному обсязі позивачу не повернула. Станом на 01.02.2018 року відповідач повинна повернути суму у розмірі 1500 доларів США. За період з 12.02.2011 року по 12.02.2018 року відповідач у відповідності до ст..536 ЦК України повинна сплатити 3% річних від суми боргу, 3% річних від суми боргу складає 60 доларів США, за 7 років ця сума складає 420 доларів США, відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» комерційний курс долару до української гривні складає 28,57 гривень, тобто сума відсотків за 7 років складає 28,57х420=11999 гривень 40 коп.

Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України Ухвалою суду від 16.03.2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу були надіслані копії позовної заяви з додатками до неї, а також ухвала суду про відкриття провадження у справі, які ним були отримані, що підтверджується поштовим повідомлення про вручення кореспонденції адресату.

Відповідач в установлений судом строк заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Так само не надійшло до суду і відзиву відповідача на позов, як і клопотань сторін про неможливість розгляду справи без їх повідомлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем була укладена усна угода, щодо купівлі-продажу земельної ділянки, яка розташована в с. Генічеська Гірка, вул. Адміралтейська, 32, Генічеського району Херсонської області. В рахунок досягнутої угоди, позивач ОСОБА_1 надав грошову суму під розписку від 12.02.2011 року відповідачці ОСОБА_2, у розмірі 2000 доларів США, як аванс на майбутню купівлю земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: вул. Адміралтейська, 32, с. Генічеська Гірка, Генічеського району, Херсонська область, та яка була видана відповідачу ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель, площею 0,10 га відповідно до рішення Щасливцевської сільської ради та якій було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку відповідно до рішення від 20.08.2009 року рішенням 57 сесії Щасливцевської сільської ради 5 скликання за №808. З урахуванням того факту, що у відповідача були відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що унеможливлювало укладення договору купівлі-продажу, тому позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачу ОСОБА_2 аванс в розмірі 2000 доларів США, домовившись, що договір купівлі-продажу земельної ділянки буде укладено найближчим часом після отримання відповідачем державного акту на земельну ділянку, на що ОСОБА_2 надала письмову розписку від 12.02.2011 року. Однак свої зобов»язання відповідачка ОСОБА_2 не виконала, а отриманий аванс не повернула.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст.526, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним.

У відповідності до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем і відповідачкою 12.02.2011 року було досягнуто домовленості з приводу купівлі-продажу земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: с.Генічеська Гірка, вул.Адміралтейська, 32, Генічеського району Херсонської області, яка була надана відповідачці ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,10 га відповідно до рішення Щасливцевської сільської ради та якій було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку відповідно до рішення сесії Щасливцевської сільської ради 5 скликання за №808. В рахунок майбутньої угоди позивач надав відповідачці аванс в сумі 2000 доларів США, для оформлення правовстановлюючих документів, на підтвердження чого було надано письмову розписку від 12.02.2011 року. Також відповідачка зобов»язалася виготовити державний акт та укласти договір купівлі-продажу після сплати решти коштів в сумі 2000 доларів США. Однак відповідачкою не було вчинено дій щодо отримання державного акту на земельну ділянку. Незважаючи на неодноразові нагадування, відповідач ухиляється від укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки, до теперішнього часу земельна ділянка не приватизована відповідачем, що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №100635024 від 18.10.2017 року.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У даному випадку позивачем була надана грошова сума у розмірі 2000 доларів США, що є іноземною валютою. Відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк», яка була надана позивачем, комерційний курс американського долару до гривні становить 28,57 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

05.09.2017 року відповідач ОСОБА_2, повернула частину авансу в розмірі 13000 гривень, що є еквівалентом 500 доларів США, а решту коштів в розмірі 1500 доларів США пообіцяла повернути пізніше, згідно розписки від 05.09.2017 року. Але до теперішнього часу відповідач аванс у повному обсязі позивачу не повернула. Станом на 01.02.2018 року відповідач повинна повернути суму у розмірі 1500 доларів США, що є еквівалентом, відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк», наданої позивачем, 42855 гривень. А тому, дана грошова сума у гривнях повинна бути повернена позивачу в повному обсязі, через невиконання відповідачем своїх зобовязань, згідно ч. 1 ст. 610 та ст. 611, 612 ЦК України.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом було встановлено, що на вимогу позивача, відповідачка не повертала наданий їй аванс у розмірі 2000 доларів США, проте 05.09.2017 року під розписку відповідач ОСОБА_2, повернула частину авансу в розмірі 13000 гривень, що є еквівалентом 500 доларів США, а тому відповідач повинна повернути суму у розмірі 1500 доларів США, що є еквівалентом, відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк», наданої позивачем, 42855 гривень. Крім того, через те, що відповідачка повернула позивачу частину авансу, тим самим вона перервала строк нарахування трьох процентів річних від простроченої суми, згідно ст.. 625 ЦК України. Через це, суд вважає, що нарахування трьох процентів річних від простроченої суми слід нараховувати з дати повернення частини авансу, а саме з 05.09.2017 року до дати винесення рішення. Щодо повернення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення позивачем не заявлялося, а тому суд не може вийти за рамки позовних вимог.

Даний розрахунок проводиться за формулою: [Відсотки] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка] / 100% / 365 днів ? [Кількість днів].

Через це, відповідачка, крім основної суми авансу, повинна сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми у період з 05.09.2017 року по 17.05.2018 року, у розмірі 898 грн. 19 коп.

Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідачки проценти у розмірі 11999,40 гривень. Дану суму процентів розраховує посилаючись на ст.536 ЦК України та вказує, відповідно до довідки ПАТ КБ «Приватбанк» комерційний курс долару до української гривні складає 28,57 гривень. Сума відсотків за 7 років складає 28,57х420= 11999,40 гривень.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Оскільки між позивачем і відповідачкою не було досягнуто домовленості про сплату процентів, тому у відповідності до ст.536 ЦК України вимоги позивача в даній частині є незаконні, як такі, що не передбачені законом і не передбачені домовленостями між сторонами, і є такими які не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 704,80 гривень, який підлягає стягненню з відповідачки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 530, 533, 612, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, НОМЕР_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2, мешкає в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3, мешкає в м. Харків, просп.. Московський, 97, кв. 266, суму боргу у 42855 гривень, три проценти річних від простроченої суми у період з 05.09.2017 року по 17.05.2018 року, у розмірі 898 грн. 19 коп. та понесені судові витрати в сумі 704 грн. 80 копійок, а всього 44457 гривень 99 коп.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Генічеський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення /отримання/ рішення апеляційної скарги.

Суддя Н.Б. Венглєвська