ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа№ 170/738/18
Окреме провадження Провадження № 2-о/170/13/18
Шацький районний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2018 року смт. Шацьк

Шацький районний суд Волинської області у складі

головуючого судді Жевнєрової Н.В.,

за участю секретаря Ковальчук О.П.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в смт. Шацьк цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту загибелі її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час захисту Батьківщини 28.02.2017 року поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Світязь Шацького району Волинської області, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . У шлюбізаявника з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 . Солдата військової служби за контрактом від 13.09.2016 року про проходження військової служби у Збройних Силах України ОСОБА_3 , який прибув з Енергодарського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області, призначеного наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.09.2016 року №95-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ВОС-100915А, з 14.09.2016 року, було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, з 15.09.2016 року на продовольче забезпечення, з 14.09.2016 року - прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків. Військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 28.11.2016 року прибув до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк», які залучаються та беруть безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань. Син заявника, солдат ОСОБА_3 , у період з 14.09.2016 року по 28.02.2017 року безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області. ОСОБА_3 28.02.2017 року приблизно о 10 год. загинув під час масованого мінометного обстрілу на передовій позиції на «Світлодарськійдузі», поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області. Причиною смерті солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 стали вогнепальні поранення тулуба та кінцівок в зоні бойових дій на Сході України. Тому заявник ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт загибелі її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час захисту Батьківщини 28.02.2017 року поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, оскільки заявник має на меті визначення статусу її сина ОСОБА_3 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і

хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права. В судовому засіданні заявник та представник заявника, кожен зокрема, заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили заяву задовольнити, надали пояснення про обставини, аналогічні викладеним у заяві ОСОБА_1 . Представники заінтересованих осіб Міністерства соціальної політики України, Посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, заяв, клопотань щодо заяви ОСОБА_1 суду не надали. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 слід задовольнити з таких підстав. Судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.04.1993 року, виданим Світязькою сільською радою Шацького району Волинської області(а.с. 28). ОСОБА_3 13.09.2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді стрілець-помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону (а.с. 32-34). Солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , який прибув з Енергодарського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області, призначеного наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.09.2016 року №95-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ВОС-100915А, з 14.09.2016 року було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, з 15.09.2016 року на продовольче забезпечення, з 14.09.2016 року він прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 36). У період з 14.09.2016 року по 28.02.2017 року ОСОБА_3 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області. Військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 28.11.2016 року прибув до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк», які залучаються та беруть безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань (а.с. 37). 18.12.2016 року син заявника, ОСОБА_3 , отримав поранення у боях на «Світлодарськійдузі», у зв`язку з чим в період з 18.12.2016 року по 19.12.2016 року перебував на лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, де йому було поставлено діагноз: «множинні осколкові сліпі вогнепальні поранення м`яких тканин нижніх та верхніх кінцівок, лівої лопатки, лівої половини обличчя», що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного хворого №3396 (а.с. 93). У період з 18.12.2016 року по 29.12.2016 року ОСОБА_3 перебував на лікуванні у відділенні абдомінальної хірургії клініки планової та ендоваскулярної хірургії Військово- медичного клінічного центру Центрального регіону України (м. Вінниця), що підтверджується випискою з епікризу №5719 (а.с. 95-96). Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 29.12.2016 року №1879, поранення солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , яке він отримав 18.12.2016 року, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 97). Згідно з інформацією, опублікованою Інтернет-порталом «memorybook» у статті " ОСОБА_3 ( ОСОБА_6 )", 28.02.2017 року внаслідок обстрілу з 82-мм мінометів на передовій позиції на «Світлодарськійдузі» поблизу смт Луганське Бахмутського району Донецької області загинув ОСОБА_3 (http://memorybook.org.ua/16/mokrenko.htm), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 21.03.2017 року Шацьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Волинській області (а.с. 102-103, 105). Згідно з довідкою форми №106/о № 428 від 01.03.2017 року причиною смерті солдата

військової служби за контрактом ОСОБА_3 стали вогнепальні поранення тулуба та кінцівок в зоні бойових дій на Сході України (а.с. 104). Згідно з рішенням командира за фактом службового розслідування від 05.05.2017 року, загибель військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини та виконанням обов`язків військової служби на ВОП "Лівша" (біля населеного пункту Луганське) під час обстрілу з мінометів калібру 82 мм з боку незаконних збройних формувань РФ (а.с. 106). Згідно з витягом з наказу командира ОТУ «Донецьк» (по стройовій частині) від 16.05.2017 року №131, солдата ОСОБА_3 , старшого механіка - водія 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого "батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який загинув 28.02.2017 року в результаті вогнепального поранення тулуба та кінцівок, було виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення з 28.02.2017 року (а.с. 107). У жовтні 2017 року Управління соціального захисту населення Шацької РДА видало ОСОБА_1 , посвідчення «члена сім`ї загиблого» військовослужбовця, що дає право користуватися відповідними пільгами, встановленими законодавством України, як для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_4 (а.с. 109). За особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_3 був нагороджений медаллю «За жертовність і любов до України», що підтверджується копією посвідчення від 28.08.2015 року, медаллю «За незламність духу», що підтверджується копією посвідчення №0593 від 02.01.2018 року, нагрудним знаком «Знак пошани», що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_5 від 26.11.2016 року, пам`ятним нагрудним знаком «Іловайськ-2014», що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_6 від 28.08.2015 року, орденом «За мужність II ступеня», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_7 від 22.05.2017 року, орденом «За мужність III ступеня», що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_8 від 29.12.2016 року (а.с. 109-114). Постановою Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України» «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» №337-VIII від 21 квітня 2015 року було схвалено текст Заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків». З аналізу даної заяви вбачається, що 20 лютого 2014 року були зафіксовані перші випадки порушення Збройними Силами Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання підрозділів збройних сил Російської Федерації, розташованих в Криму, що знаходились там відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. З даної заяви Верховної Ради України вбачається, що 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації захопили будівлі Ради Міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Водночас, відбулось створення і озброєння нерегулярних збройних формувань найманців з числа місцевих жителів, якими керували офіцери спецслужб і Збройних Сил Російської Федерації, а Чорноморський флот Російської Федерації заблокував українські порти, де знаходились кораблі Військово-Морських Сил України. В подальшому, лідер партії "Русскоеединство" ОСОБА_11 проголосив себе головою Ради Міністрів Автономної Республіки Крим та закликав президента Російської Федерації "забезпечити мир і спокій в Криму". У відповідь на цей заклик Президент Російської Федерації звернувся до Ради Федерацій Федеральних зборів Російської Федерації, яка своєю постановою від 1 березня 2014 року надала згоду на використання на території України Збройних Сил Російської Федерації. Як наслідок, це призвело до збройного захоплення і воєнної окупації невід`ємної частини України Автономної Республіки Крим та міста Севастополя. Нелегітимно сформована в умовах російської воєнної окупації виконавча влада Автономної Республіки Крим 16 березня 2014 року провела референдум про входження Автономної Республіки Крим до складу Російської Федерації, однак результати референдуму не були визнані

жодною країною світу, крім Російської Федерації, що підтверджується Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27 березня 2014 року "Територіальна цілісність України". 17 березня 2014 року Верховна Рада Автономної Республіки Крим, розпущена постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VІІ, всупереч цьому проголосила Крим незалежною державою. 18 березня 2014 року самозвані представники Верховної Ради Автономної Республіки Крим підписали з президентом Російської Федерації "Договір про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим і створення у складі Російської Федерації нових суб`єктів". 21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон "О принятии в РоссийскуюФедерациюРеспубликиКрым и образовании в составе РоссийскойФедерацииновыхсубъектовРеспубликиКрым и города федерального значения Севастополя". Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VІІ від 15.04.2014 року, із змінами і доповненнями, Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України із зазначенням дати початку тимчасової окупації 20 лютого 2014 року. Незаконно анексувавши Республіку Крим, Росія продовжила свою військову агресію по відношенню до України, розпочавши в квітні 2014 року другу фазу збройної агресії проти України, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року). Згідно з постановою Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України» «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», від 21 квітня 2015 року №337-VIII, зазначені події на сході України відбувалися за наступними обставинами. Протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та "ЛНР", серед яких було багато більше громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб організували проведення фіктивних референдумів про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, формування російського козацтва та укомплектований чеченцями громадянами Російської Федерації, батальйон "Восток", а також були задіяні такі озброєні групи найманців як "Русский сектор" та "Оплот". За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаків Повітряних сил Збройних Сил України. 11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської областей відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з метою відокремлення та проголошення так званих "Луганської Народної Республіки" та "Донецької Народної Республіки". Однак, такий референдум, як і проголошені утворення, а саме "Луганська Народна Республіка" та "Донецька Народна Республіка" не були визнані ані національним законодавством, ані міжнародною спільнотою. На засіданні Ради Безпеки ООН, яке відбулося 29 серпня 2014 року, в зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, делегація України заявила: «Росія розпочала безпосереднє воєнне вторгнення на материкову частину України із застосуванням своїх регулярних збройних сил». Нерегулярні збройні формування, задіяні Російською Федерацією у агресивній війні проти України, систематично підкріплювалися російськими найманцями з числа звільнених у запас військовослужбовців Збройних Сил Російської Федерації та постачанням зброї і військової техніки, включаючи танки, артилерійські системи, протитанкові засоби та сучасні зенітно-ракетні комплекси, які постачалися з території РФ. Це підтверджувалося поясненнями численних затриманих військовослужбовців Збройних Сил Російської Федерації. Підтвердженням окупації Російською Федерацією, як країною агресором, частини території Луганської і Донецької областей, є факти здійснення нею активних дій щодо організації збройних нападів, участі в них та постачання для цього на територію України зброї та особового складу військ Російської Федерації.

На підтвердження вищевикладеного заявником було надано такі документи. Статті «МЗС Британії назвав прикрим фактом референдум на Донбасі» та «Держдепартамент США знову заявив про невизнання референдумів на Донбасі» від 11 травня 2014 року, що опубліковані на Інтернет порталі Кореспондент.net ( а.с. 38-39). Статтю, опубліковану на Інтернет порталі Новини Укрінформ «ЄС не визнає «референдум» на сході України» від 12 травня 2014 року (а.с. 40). Інформація опублікована на сайті СБУ: «Строковик російської армії, який перейшов на бік України, підтвердив, що Росія переправляє через кордон кадрових військових», «На Донеччині затримано десять громадян Росії, які незаконно перетнули кордон України зі зброєю у складі диверсійної групи», «Контррозвідка затримала поблизу Дебальцева громадянина Росії з посвідченням "стрільця ДНР"», звіт підготований Міжнародним Партнерством за права людини разом з Норвезьким Гельсінським комітетом та Українською Гельсінською спілкою з прав людини, Резолюцію Парламентської Асамблеї Ради Європи від 2014 року, в яких засуджуються військові дії Російської Федерації на території України (а.с. 38-90). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. За наслідками військової агресії Російської Федерації прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до абз. 2 Постанови Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04 лютого 2015 року №145-VІІІ, зазначено, що з 20 лютого 2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганської областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки. Також Постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VІІІ законодавчий орган України затвердив Звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Ради Європи, Парламентської Ради НАТО, Парламентської Ради ОБСЄ, Парламентської Ради ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Силові дії Російської Федерації, що тривають з 20 лютого 2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «а», «b», «c», «;d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХIХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року. Військові дії Російської Федерації на території України були визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій. Отже, при вирішенні даної справи знайшов своє підтвердження факт збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, що є загальновідомим. Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції,

забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №4885 від 12 жовтня 2016 року, виданої військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 Міністерства Оборони України, солдат ОСОБА_3 дійсно у період з 14.09.2016 року по час видачі довідки безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у Донецькій області (а.с. 91). Вищевикладені обставини справи підтверджують причинний зв`язок між загибеллю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2017 року поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області, та тими обставинами, що він в цей час проходив військову службу та брав участь у проведенні антитерористичної операції на території України, що межує з територією, тимчасово окупованою в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України. Враховуючи, що в результаті саме збройної агресії та воєнного конфлікту, розпочатих Російською Федерацією, ОСОБА_3 28.02.2017 року отримав травми, несумісні з життям, а також ті обставини, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької було порушено право ОСОБА_3 на життя і здоров`я, передбачене ст. 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 , виконуючи обов`язки військової служби, загинув в результаті збройної агресії Російської Федерації, встановлення даного юридичного факту необхідно ОСОБА_1 для визначення статусу її сина ОСОБА_3 , як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, тобто жертви міжнародного збройного конфлікту, що обумовлює виникнення прав та обов`язків, передбачених цією конвенцією, іншими нормами міжнародного права. На підставі ч. 5 ст. 11 ЦК України, керуючись статтями 293, 294, 315-319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити юридичний факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при виконання обов`язку військової службі, 28.02.2017 року поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12.12.2018 року.

Суддя /підпис/ Н.В.Жевнєрова Згідно з оригіналом Суддя Шацького районного суду Волинської області Н.В.Жевнєрова