гСправа № 358/594/18 Провадження № 2/358/434/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 вересня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.,

за участю секретаря с/з Симоненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богуслав в порядку загального позовного провадження без фіксації судового засідання технічними засобами згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Богуславської РДА Київської області про визначення місця проживання дитини,суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Богуславського районного суду Київської області суду з позовом про визначення місця проживання дітей.

Свої вимоги мотивував тим, що 23.01.2007 року він з відповідачкою зареєстрували шлюб, який 10.10.2011 року рішенням Богуславського районного суду Київської області було розірвано.

Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2017 року та на даний час проживає разом з ним.

Він з відповідачкою не спілкується, життям дитини з травня 2017 року відповідачка не цікавиться, не приймає участі у його вихованні.

Ним створені умови для проживання дитини. Згоди щодо визначення місця проживання дитини вони дійти не можуть.

Просив суд визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2, за місцем його проживання: с. Мисайлівка, вул. Лісова, 1, Богуславського району Київської області та припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки.

У судове засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 не з'явились, але надали суду письму заяву про розгляд справи у їх відсутність та зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з'явилась, причину неявки не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подала. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У судове засідання представник третьої особи не з'явилась, але надіслала заяву з проханням слухати справу без участі представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

За таких підстав судом відповідно до положень ст. 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

При розгляді справи судом встановлено, що 23.01.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб у відділом реєстрації цивільного стану Богуславського РУЮ Київської області.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10.10.2011 року шлюб між сторонами був розірваний.

Батьками неповнолітнього ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтвом про народження (повторне) серії НОМЕР_2 від 13.07.2017 року

Відповідно до ст. 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 6 Декларації прав дитини, затвердженої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку його особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 6 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, ґрунтуючись на рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 проживає разом з неповнолітньою дитиною за адресою: с. Мисайлівка, вул. Лісова, 1, Богуславського району Київської області, що підтверджується довідкою Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області від 10.10.2017 р. № 1328.

Висновком про розв'язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини Богуславської РДА Київської області від 25.01.2018 року № 07.2-16/281 зроблено висновок про доцільність проживання ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини інтереси малолітньої дитини превалюють над потребами збереження сім'ї.

На підставі наведеного, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, та приймаючи до уваги вік неповнолітньої дитини, якій безумовно потрібна турбота, оскільки між дитиною та батьком з самого народження існує тісний зв'язок, розірвання якого може потягти за собою негативні наслідки у фізичному та емоційному розвитку дитини, відсутність підтвердження грубого чи егоїстичного ставлення батька до дитини та будь-яких інших виключних обставин, а мати дитини не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у його вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування, або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням, приходить до висновку, що місце проживання неповнолітньої дитини слід визначити з його батьком, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольняються, тому необхідно припинити стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання дитини, встановлених рішенням Богуславського районного суду Київської області (виконавчий лист № 1004/1259/2012 від 10.07.2012 року) по цивільній справі № 1004/1259/2012.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 200, 206, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Богуславської РДА Київської області про визначення місця проживання дитини - задовольнити в повному обсязі

Визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, за місцем його проживання: АДРЕСА_2

Припинити стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання дитини, встановлених рішенням Богуславського районного суду Київської області ( виконавчий лист № 1004/1259/2012 від 10.07.2012 року) по цивільній справі № 1004/1259/2012.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, прож. в АДРЕСА_1 інші дані суду невідомі, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідент. код НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3 від 15.03.2002 року, прож. в АДРЕСА_2 понесені документально підтверджені судові витрати 704,80 грн..

Копію заочного рішення негайно направити відповідачці.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко