Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 210/5871/14-ц

провадження № 61-19502св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

представники позивача: Люта Віталіна Василівна, Богомаз Наталія Олександрівна,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 31 травня 2015 року в складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі -

ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач працювала у позивача спеціалістом оперативно-касового обслуговування. Під час виконання трудових обов'язків допустила розтрату чужого майна ввіреного їй. Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня

2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням за частиною першою статті 191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності. Цивільний позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 212,29 доларів США, що станом на

11 вересня 2014 року за офіційним курсом Національного Банку України (далі - НБУ) складає 15 731,40 грн, залишено без розгляду.

Посилаючись на те, що банк відшкодував потерпілому кошти, які були розтрачені ОСОБА_6 та з урахуванням викладеного, ПАТ «УкрСиббанк» просило суд стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 1 212,29 доларів США, що станом на 28 жовтня 2014 року за курсом НБУ складає 15 700,30 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ПАТ «УкрСиббанк» - 7 934,97 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що між сторонами виникли правовідносини, щодо відшкодування шкоди, завданої злочином. Вина відповідача у завданні шкоди позивачу під час виконання своїх службових обов'язків доведена матеріалами кримінального провадження. Підстави для застосування статті 134 КЗпП України відсутні. Строк позовної давності, встановлений статтею 257 ЦК України позивачем не пропущено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада

2015 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою апеляційного суду ОСОБА_6 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_6 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 10 листопада 2015 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволено.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження правомірності позовних вимог. Крім того, ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, що набрала законної сили, не встановлено жодних винних дій чи бездіяльності ОСОБА_6

У липні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої частини.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

11 травня 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд установив, що з 10 лютого 2009 року ОСОБА_6 працювала на посаді провідного фахівця із забезпечення оперативно-касового обслуговування Сектору забезпечення безперервності операційної діяльності відділень Відділу забезпечення безперервності операційних процесів Криворізького управління Дніпропетровського регіонального департаменту та з 23 червня 2009 року тимчасово виконувала обов'язки спеціаліста по операційно-касовому обслуговуванню відділення № 735 акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», розташованого по вул. Панаса Мирного, 4 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні від 28 березня

2013 року № 0000024 ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України, а саме: у тому, що вона 26 червня 2009 року допустила розтрату чужого майна, діючи умисно, в інтересах третіх осіб без присутності власника розрахункового рахунку, що проводив фінансову операцію, здійснила видачу коштів з банківського вкладу ОСОБА_8 невстановленій слідством особі у розмірі 300,00 доларів США. Крім того, 30 червня 2009 року, перебуваючи на робочому місці ОСОБА_6 повторно здійснила виплату без присутності власника розрахункового рахунку, що проводив фінансову операцію, видачу коштів з банківського вкладу ОСОБА_8 невстановленій слідством особі у розмірі

740,00 доларів США.

23 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відшкодувало вкладнику ОСОБА_8 1 450,00 доларів США із нарахованими відсотками, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 2.

Ухвалою Інгулецького районного суду Кривого Роду від 09 жовтня 2014 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 191 КК України, закрито у зв'язку із закінченням строків давності, цивільний позов ПАТ «УкрСиббанк» залишено без розгляду.

Також, установлено, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2013 року, що набрало законної сили, встановлено, що вину ОСОБА_6 у завданні збитків ПАТ «УкрСиббанк» не доведено. Судом встановлено, що за весь час роботи порушень трудової дисципліни ОСОБА_6 не допускала, виконувала свої функціональні обов'язки, посадову інструкцію не порушувала.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд, встановивши відсутність обвинувального вироку суду та з урахуванням ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 04 липня 2013 року, яка набрала законної сили, та під час ухвалення якої не було встановлено жодних винних дій чи бездіяльності ОСОБА_6, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

М.Є. Червинська

В. П. Курило