Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2018 Справа №607/14919/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Сливка Л.М.

за участі секретаря судового засідання Зарічної О. П., заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт його Костюк (прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_3) ОСОБА_4 постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що він ОСОБА_1 народився 13 лютого 1963 року у с. Копачівка, Деражнянського (раніше Летичівського) району, Хмельницької області. З 1986 по 1987 роки навчався в Хмельницькому училищі №13, в подальшому працював художником та займався будівельними роботами, однак не може надати документів на підтвердження вказаних обставин, у звязку із їх втратою. 31 липня 1984 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, змінивши прізвище із «Черепаха» на «Костюк». Вказаний шлюб розірвано 10 березня 1989 року, а 17 липня 1993 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_6, який розірвано 15 березня 1995 року. З моменту народження постійно проживав на території України в с. Копачівка, Деражнянського району, Хмельницької області, а з 1995 року у м. Тернополі. На даний час проживає без реєстрації за адресою: м. Тернопіль, вул. Дорошенка, 12/3. Однак, не змінивши на новий він продовжував користуватись паспортом старого взірця, який втратив у 2000 році. На його (ОСОБА_1І.) звернення у липні 2018 року до Тернопільського міського відділу УДМС України в Тернопільській області із заявою про видачу йому паспорта громадянина України, Тернопільським міським відділом УДМС України в Тернопільській області йому було відмовлено та запропоновано звернутись до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити, з підстав викладених у заяві. Також пояснив, що 31 липня 1984 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_5, змінивши після реєстрації шлюбу своє прізвище із «Черепаха» на «Костюк». Вказаний шлюб було розірвано 10 березня 1989 року, після чого 17 липня 1993 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_6, однак не може надати документів на підтвердження зазначених обставин, у звязку із їх втратою.

Представник заінтересованої особи Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_2, у судовому засіданні вказав, що не заперечує щодо задоволення заяви.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі встановив наступні факти:

Заявник ОСОБА_3 народився 13 лютого 1963 року у с. Копачівка Летичівського району Хмельницької області, про що складено актовий запис №4 у с. Копачівка, Летичівського району, Хмельницької області, якою 24 лютого 1963 року видано свідоцтво про народження серії IV-УР №974948. Матір'ю ОСОБА_3 у вказаному свідоцтві про народження зазначена ОСОБА_7.

Довідкою №135 виданою 02 квітня 2018 року Копачівською сільською радою Деражнянського району, Хмельницької області стверджується, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований і проживав на території Копачівської сільської ради до 1995 року і являється громадянином України.

У судовому засіданні установлено, що після реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 заявник змінив прізвище із «Черепаха» на «Костюк».

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що перебувала із заявником ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 15 березня 1995 року. Також вказала, що їй відомо про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу із його першою дружиною ОСОБА_5 змінив своє прізвище із «Черепаха» на «Костюк», при цьому, ОСОБА_1 від народження проживає на території України та є громадянином України.

Як убачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НМ №259463 виданого 15 березня 1995 року, у Тлумацькому райвідділі реєстрації актів громадянського стану 15 березня 1995 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис №14. Після розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище «Николяк».

Згідно довідки №5825 виданої 27 липня 2018 року дочірнім підприємством «Наш дім 3» приватного підприємства «Наш дім», ОСОБА_1 проживає без реєстрації по вул. Дорошенка, 12/3 в м. Тернополі.

Довідкою №820 виданою 01 червня 2018 року Тернопільським міським відділом Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області стверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився у с. Копачівка звертався із заявою про втрату паспорта громадянина України серії ЬЬ 581707 виданого 26 жовтня 1994 року Деражнянським МВВС в Хмельницькій області, який підлягає обміну.

Відповідно до повідомлення №8267 від 10 липня 2018 року адресованого ОСОБА_1 Тернопільським МВ Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, при розгляді заяви про видачу паспорта громадянина України за результатами перевірки тотожність особи підтверджено, але не встановлено належність до громадянства України.

Таким чином, судом установлено, що заявник ОСОБА_1 не має можливості отримати паспорт громадянина України, оскільки не може підтвердити належність до громадянства України, так як не має документів підтверджуючих його реєстрацію на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно ч. 1, п. 5. ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно із ст. 315 Цивільного процесуального кодексі України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Указом Президента України № 215 від 27 березня 2001 року, в редакції Указу Президента України № 588/2006 від 27 червня 2006 року, затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі Порядок).

Відповідно із п. 7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується: громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення волі на території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Згідно пункту 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 25 Порядку визначено, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону,) подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу ІНФОРМАЦІЯ_3, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно заявнику для отримання паспорта громадянина України.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення учасників справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення факту постійного проживання заявника ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_4 на території України станом на 24 серпня 1991 року, оскільки даний факт є доведеним наявними в матеріалах справи доказами.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.10, 60, 212, 213, 215, 256, 259, 294, п.1 ч.1 ст. 315, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4), заінтересована особа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (адреса місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 10, м. Тернопіль) про встановлення факту постійного проживання на території України задовольнити.

Встановити факт постійного проживання Костюк (прізвище до реєстрації шлюбу ОСОБА_3) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту рішення суду 13 грудня 2018 року.

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, адреса місця проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, адреса місцезнаходження: бульвар Т. Шевченка, 10, м. Тернопіль.

Головуючий суддяОСОБА_9