У х в а л а

13 серпня 2018 року

м. Київ

справа №482/373/17

провадження № 61-41524ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лесько А.О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких діє адвокат Кобзаренко Максим Юрійович, на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 101 820,51 грн, з яких: 58 848,30 грн заборгованість за кредитом, 3 791,36 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 33 379,87 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань, 1000,00 грн штраф (фіксована частина), 4 800,98 грн штраф (процентна складова).

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 7/МК/2011 від 04 серпня 2011 року, що утворилася станом на 28 лютого 2017 року в загальній сумі 96 013,53 грн, з яких: 58 848,30 грн заборгованість за кредитом. 3 791,36 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 33 379,87 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2018 року рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2018 року залишено без змін.

26 липня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких діє адвокат Кобзаренко М.Ю., подали касаційну скаргу на вказані судові рішення, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просять оскаржувані судові рішення скасувати та направити справу для повторного розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев'ятою статті 19 ЦПК України передбачено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року становив 1 762,00 грн.

Предметом спору в даній справі єстягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 101820,51 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100 = 176 200).

Отже, ця справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких діє адвокат Кобзаренко М.Ю., подаликасаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, в інтересах яких діє адвокат КобзаренкоМаксим Юрійович, на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 03 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А.О. Лесько