Справа №705/3278/18
2/705/1978/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до державного архітектурного заповідника «Стара Умань» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до державного історико-архітектурного заповідника «Стара Умань» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В позові ставиться питання:

«…1) Визнати незаконним наказ № 35к від 10 жовтня 2017 року та поновити мене ОСОБА_1 на посаді заступника директора Державного історико-архітектурного заповідника «Стара Умань».

2) Стягнути з Державного історико-архітектурного заповідника «Стара Умань» на мою користь середній заробіток з 10 жовтня 2017 року по день звернення до суду 27 липня 2018 року в розмірі 48870,80 грн....».

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання ним вимог, передбачених ст.ст.175,177 ЦПК України.

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 02.08.2018 року була залишена без руху, оскільки подана з порушенням вимог статті 175 ЦПК України, а саме: позовна заява, зокрема, повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, імя та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів звязку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти (пункт 2 частини 3 статті 175 ЦПК України.

Також у відповідності до вимог ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

При цьому оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку мають відповідну грошову оцінку, слід зазначити ціну позову в цій частині (п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України).

Відповідно до п.1 частини1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається - сумою, яка стягується.

Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 (далі - Порядок обчислення середньої заробітної плати) передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Таким чином, обчислення середньої заробітної плати для розрахунку вихідної допомоги при звільненні провадиться виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбулось звільнення.

Відповідно до пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислюється шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин вимушеного прогулу.

При подачі позовної заяви позивачем не було додано документів на підтвердження вищевказаних обставин (копія трудової книжки, довідки з місяця роботи про нарахування заробітної плати за останні два місяці роботи, що оформлена відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, немає посилань на підстави визначення суми середньомісячного розрахунку, із врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, доказів на підтвердження факту перебування позивача в трудових відносинах з відповідною юридичною особою та доказів поважності причин відсутності на роботі, з посиланням на діагноз, маніпуляції та час їх проведення (доданий документ не читабельний та не містить привязки до часових періодів), тощо).

Позивачем не було надано доказів з приводу того, чи він звертався до відповідача з вимогою про добровільне поновлення на попередньому місці роботи, стосовно видачі йому трудової книжки, проведення грошових виплат (заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, тощо).

Ухвала судді Уманського міськрайонного суду про залишення позовної заяви без руху була винесена 02.08.2018 р. та в ній було встановлено строк «…для усунення недоліків протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали…».

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 137, яке надійшло на адресу суду 29.08.2018. за вх. № 22005 - позивач ухвалу Уманського міськрайонного суду про усунення недоліків від 02.08.2018р. отримав 23.08.2018р., про що особисто поставив свій підпис на листі.

Однак, в порушення вимог ст. ст. 175,177 ЦПК України, станом на 05.09.2018р. недоліки вказані в ухвалі суду не усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного історико-архітектурного заповідника «Стара Умань» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,- визнати неподаною та повернути позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко