Дата документу 19.12.2018
Справа № 501/261/18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Тимко М.Л.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг у сумі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США, що еквівалентно 2216000,00 гривень, а також суму сплаченого нею судового збору в розмірі 8810,00 грн. (а.с.2-3).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що, між нею та відповідачем 20 березня 2016 року був укладений договір позики, згідно якого вона (позивач) передала відповідачу грошові кошти в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США, які відповідач зобовязалась повернути в строк до 20 вересня 2017 року, на підтвердження чого відповідачем власноруч була написана розписка. Позивач свої зобов'язання перед відповідачем за вказаним договором виконала, передала вказану суму, а відповідач тривалий час, понад встановлений в розписці строк, борг не повертає. На вимоги позивача погасити борг відповідач не реагує, у зв'язку з чим позивач змушена була звернутися з даним позовом до суду.

В підготовче судове засідання позивач не зявилася, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.34).

Відповідач також в підготовче судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.36).

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом не встановлено підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову.

Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 березня 2016 року, року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримала у позику від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) доларів США, та які зобовязалась повернути в строк до 20 вересня 2017 року, про що відповідач власноруч написала розписку (а.с.10).

Відповідач ОСОБА_2 14 жовтня 2017 року у звязку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище на «Кошель», що підтверджується копією свідоцтво про шлюб (а.с.38).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст.1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання позикодавцю визначеної грошової суми.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст.ст.526, 530, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін)

Згідно ст.625, ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року №6-63цс13, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, борг не повертає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 8810,00 гривень.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 80000,00 (вісімдесят тисяч) доларів США, що еквівалентно 2216000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 8810,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя