ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/806/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2018 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М. при секретарі Клисак Н.Г., за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, Державної нотаріальної контори Петриківського нотаріального округу Дніпропетровської області, Відділу у Петриківському району міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам янське Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

В С Т А Н О В И В

20 червня 2018 року до суду звернулась ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому вказала, що в 1995 році померла її мати ОСОБА_5. Вона та її сестра Поліна не претендували на домогосподарство та земельну ділянку, яка належала матері, так як весь час там жив її брат ОСОБА_6, а тому це майно відійшло братові .Вона постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 і не знала, що її мати мала сертифікат на землю. Разом із сімьєю вона в 2014 році переїхала в с. Ульянівка і має статус особи, переміщеної з тимчасової окупованої території України. Від людей взнала, що її племінник - відповідач ОСОБА_4 володіє земельним паєм розміром 6,970 га.

Позивач вважає, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, а саме на 1/3 частину всього майна , яке належало її матері ОСОБА_5, її братом був прихований факт наявності земельного сертифіката отриманий за життя матірю.

Просить суд продовжити їй строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, визнати за нею право власності на 1/3 частину земельної ділянки, розташованою в с. Ульянівка Петриківського району Дніпропетровської області яка належала ОСОБА_5 і зобовязати відділ у Петриківському району міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам янське Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області зареєструвати за нею право власності на 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснивши, що після смерті матері пройшов значний час, вона не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, так як вважала, що будинок із земельною ділянкою належать братові ОСОБА_7, але про земельний сертифікат із стало відомо тільки в 2018 році і тому вважає, що має право на частину паю.

Представник позивачки ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги, послався що чоловік позивачки купив житловий будинок в с. Ульянівка по вул.Степова, 17 в 2005 році і там періодично проживала ОСОБА_1, але про наявність земельного сертифіката вона дізналась тільки в 2018 році, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявився, направлено клопотання про слухання справи у його відсутність, просить відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в суді позовні вимоги не визнав, так як після смерті матері позивачки ОСОБА_5, померлої в березні 1995 року, ОСОБА_1 відмовилась від прийняття спадщини так як не подавала заяви до нотаріуса , фактично не проживала за місцем знаходження спадщини, а знаходилась до 2014 року в м. Жданівка Донецької області,пропущений строк прийняття спадщини без поважної причини, а тому позивач не має право для прийняття спадщини на земельну ділянку,яка належить відповідачу та її племіннику ОСОБА_4, просить відмовити в позові.

Заслухавши позивача, представників , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В суді були встановлені наступні факти та правовідносини.

ОСОБА_8 ( дівоче прізвище ОСОБА_4) ОСОБА_9 є донькою ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.7-8), з 21.11. 1986 року була зареєстрована та мешкала в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18 серпня 2014 року перемістилась з тимчасової окупованої території в Дніпропетровську область Петриківського району с. Ульянівка.

ОСОБА_11 померла 19 березня 1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.6).

Відповідно до листа завідуючої державної нотаріальної контори Петриківського району заводилась спадкова справа за № 53/2001 після померлої 1995 року ОСОБА_11.

14.02.2001 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом сину ОСОБА_7, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 і який фактично прийняв спадщину на майно померлої 18.03.1995 року ОСОБА_11, що складалась із сертифіката на право на земельну ділянку, розміром 3, 78 га ( а.с.66).

ОСОБА_8 протягом 6-ти місяців з дня смерті матері ОСОБА_11 жодної дії на прийняття спадщини не вчинила, що підтвердила сама позивачка в суді, пояснивши що приїздила на похорони матерів з м. Жданівка Донецької області в с. Ульянівку Петриківського району, знала що спадщину на майно матері прийняв її брат ОСОБА_7 , особисто із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталась.

Частина 1 ст.58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Частинами 1, 3 ст.5 ЦК передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом чч.4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини.

Як ч.2 ст.1220 ЦК, так і ст.525 ЦК УРСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1.01.2004, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1.01.2004) або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Приймаючи до уваги що ОСОБА_5 померла 19.03.1995 року і відкрилась спадщина з цього часу, то при розгляді позовних вимог ОСОБА_1 слід застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути подовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку й без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Цей строк може бути подовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про подовження пропущеного строку, але позивачка не вступала фактично в управління спадковий майном на протязі 23-х років , що підтвердила в судовому засіданні і тому суд відмовляє їй у визнання права власності на спадкове майно яке належало її матері.

Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Оскільки нормами ЦК 1963 року не було передбачено надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, підстав для задоволення позову немає, про що вказується в постанові Верховного суду України від 18 січня за №556/1354/15-ц.

Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 не вступила в управління або володіння спадковим майном або його частиною з березня 1995 року , не надала доказів про поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, фактично відмовилась від спадщини, так як не вчинила жодної дії, які б свідчили про прийняття спадщини, суд вважає відмовити в задоволенні позовних вимог про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на частину спадкового майна після смерті її матері ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 76, 79, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 58 Конституції України, ст. 1,3, 5 ЦК України, ст. 549, 550, 553 ЦК УРСР (станом 1963 року) , суд

ВИРІШИВ

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, Державної нотаріальної контори Петриківського нотаріального округу Дніпропетровської області, Відділу у Петриківському району міськрайонного управління у Петриківському районі та м. Кам янське Головного Управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про продовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено на протязі 30 днів до Апеляційного суду Дніпропетровської області з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_12