Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 201/2884/17-ц

провадження № 61-27645св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі - публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз»,

представники відповідача: Паранька Руслан Володимирович, Медяний Олексій Юрійович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2017 року у складі судді Ткаченко Н. В. на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 12 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Демченко Е. Л., Куценко Т. Р.,

В С Т А Н О В И В:

У лютого 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз») про зобов'язання розглянути скарги належним чином, визнання дій щодо скарг безпідставними, протиправними та відшкодування моральної шкоди.

Уточнивши позовні вимоги позивач посилався на те, що 17 жовтня 2016 року він звернувся зі скаргою до виконавчого комітету міської ради, а 07 листопада

2016 року з другою скаргою до обласної державної адміністрації, проти обидві скарги були перенаправлені для розгляду по суті відповідачу. В поданих скаргах ОСОБА_4 ставив питання щодо відновлення газопостачання в будинку його мешкання, про повернення грошових коштів у розмірі 3 202,20 грн та про притягнення винних працівників ПАТ «Дніпрогаз», включаючи керівництво, до відповідальності за порушення законодавства. Листами відповідача

від 01 грудня 2016 року та від 24 січня 2017 року позивачу було надано інформацію з приводу порушених ним питання у скаргах, проте, скарги не були розглянуті об'єктивно, всебічно та своєчасно, а також відповідачем не були вжиті заходи щодо відновлення його порушеного права.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просив визнати дії відповідача щодо розгляду його скарг від 07 листопада 2016 року та від 17 жовтня 2016 року безпідставними, протиправними, зобов'язати вчинити певні дії та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня

2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що позивачем не доведено, що діями відповідача порушені його права та інтереси.

У жовтні 2017 рокуОСОБА_7подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій належним чином не перевірені надані докази у справі. Судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

13 листопада 2017 року ПАТ «Дніпрогаз» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

21 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 17 жовтня 2016 року позивач звертався зі скаргою до міської ради, а 07 листопада 2016 року з другою скаргою до обласної державної адміністрації, проте обидві скарги адресатами були перенаправлені для розгляду по суті відповідачу.

В поданих скаргах ОСОБА_4 ставив питання про відновлення газопостачання в будинку його мешкання, про повернення грошових коштів у розмірі

3 202,20 грн та про притягнення винних працівників ПАТ «Дніпрогаз», включаючи керівництво, до відповідальності за порушення законодавства.

Листами ПАТ «Дніпрогаз» від 01 грудня 2016 року та від 24 січня 2017 року позивача було повідомлено про те, що для розгляду його питання по суті йому необхідно надати доступ до газових приладів, які встановлені у квартирі.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року та керуючись нормами Закону України «Про звернення громадян», обґрунтовано виходив з того, що відповідачем об'єктивно, всебічно і вчасно перевірені скарги позивача та надані обґрунтовані відповіді, а також повідомлено про те, в який спосіб може бути поновлено право позивача, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що діями відповідача порушені права та інтереси позивача.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня

2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська