Справа №423/3922/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2018 року

Попаснянський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Архипенко А.В.

за участю: секретаря судового засідання Іваненко С.П.

розглянувши у судовому засіданні в м.Попасна без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 територіальної громади в особі військово-цивільної адміністрації міста Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області про визнання права власності на будинок з господарськими будовами за набувальною давністю , -

в с т а н о в и в :

В поданому позові позивач ОСОБА_1 вказав, що 06 липня 2004 року померла ОСОБА_3, яка на час смерті проживала сама.

З рідних у ОСОБА_3 був тільки син ОСОБА_4, який проживав окремо та зловживав спиртними напоями. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалий час не спілкувалися між собою та будь-якої допомоги ОСОБА_3 її син не надавав. Також він не займався її похованням.

Похованням ОСОБА_3 займався позивач, який був сином добре знайомих ОСОБА_3, та саме він починаючи з квітня 2004 року, надавав допомогу ОСОБА_3 у веденні господарства, доглядав за нею та часто залишався у неї проживати.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкоємне майно, а саме цілий будинок за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4, та 3/4 частини будинку за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.5, які належали їй на праві приватної власності.

Ще до смерті, а саме 06.01.1998 року, ОСОБА_3 складала заповіт, згідно якого вона заповідала своєму сину ОСОБА_4 тільки належну їй частину будинку за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.5.Щодо будинку за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, будинок 4, то заповідального розпорядження відносно цього будинку вона не складала. Вона не бажала робити такий заповіт на свого сина та не раз заявляла позивачу, щоб саме він залишався проживати у ІНФОРМАЦІЯ_1 її смерті.

Тому після смерті ОСОБА_3, а саме з липня 2004 року, позивач так і залишився проживати у ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 2005 році син ОСОБА_3- ОСОБА_4, який був єдиним спадкоємцем щодо майна ОСОБА_3, звертався до Державного нотаріуса м.Первомайська за прийняттям спадщини, але фактично оформив свідоцтво про право на спадщину тільки на 3/4 частини будинку за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.5. Тобто тільки на те майно, яке йому заповідала ОСОБА_3 Щодо іншого майна, а саме будинку 4 по вулиці Чайковського, м.Золоте, який фактично також був прийнятий ОСОБА_4, у спадщину, він ніяких дій по оформлення будинку у свою власність, у період з 2004 року по 2014 рік не здійснював. Також у період з липня 2004 року і по грудень 2014 року ніколи будинком 4 по вул. Чайковського не цікавився, та будь якої участі в утриманні цього будинку не приймав. Крім того ОСОБА_4 ніколи не звертався до позивача з вимогами звільнити будинок, не зважаючи на те що він постійно проживав у будинку, тобто відкрито їй володів. Тобто ОСОБА_5 погоджувався з тим, що у цьому будинку залишався проживати та проживав саме позивач.

Позивач зайняв будинок за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, будинок 4, та почав володіти ним на підставі домовленості з власником будинку. На той час він не знав про відсутність у нього підстав для набуття права власності на будинок.

Позивач розраховував на те, що коли-небудь ОСОБА_4 все таки отримає свідоцтво про право на спадщину на будинок 4 по вул.Чайковського, та він звернется до ОСОБА_4 з тим, щоб оформити на себе належним чином право власності на будинок, однак ОСОБА_4 так право власності на будинок 4, по вул.Чайковського не оформив. А у грудні 2014 року він помер.

Після смерті ОСОБА_4 на майно, яке фактично належало ОСОБА_4 ніхто за прийняттям спадщини не звертався, також ніхто не звертались до позивача з питань володіння ним будинком 4 по вул.Чайковського.

Позивач так і проживає у будинку, за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4, до наступного часу. Сам доглядає за будинком, тримає будинок в належному стані. Неодноразово здійснював ремонти в будинку. Тобто більше 14 років, безперервно та відкрито володіє будинком за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4.

Враховуючи викладені обставини, позивач, розуміючи, що іншим шляхом він не може оформити право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою:Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4, який належав ОСОБА_3, та після її смерті був прийнятий у спадщину ОСОБА_6- звертається до суду із дійсною заявою та просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинок з господарськими будівлями за адресою:Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4, посилаючись нате,що він більше 10 років проживає у вказаному будинку та більше 10 років відкрито володіє цим будинком.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися надали кожний заяву про розгляд справі у їх відсутність.Свої позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_2 територіальної громади в особі військово-цивільної адміністрації міста Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області згідно наданої письмової заяви, просив справу розглянути без його участі, проти задоволення вимог позивача не заперечує.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно ст..12 п.3 та ст..81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є набуття прав власності на майно, що врегульовано нормами Цивільного Кодексу України та положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Так, згідно положень ч. 1ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно /набувальна давність/, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до п. 13 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положеньстатей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Враховуючи визначені правової положення, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно договору дарування жилого будинку від 30.05.2001 року (а.с.8) будинок за адресою: Луганська область, м.Золоте,вул.Чайковського, буд.4, загальною площею 51,4 кв.м. у тому числі житловою площею 30,1 кв.м, був власністю ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №441982 ОСОБА_3 померла 06 липня 2004 року.(а.с.9)

Згідно довідки з місця проживання ОСОБА_3 (а.с. 10) виданої війьково-цивільної адміністрацією м.Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області вона на час смерті проживала сама за адресою Луганська область, м.Золоте,вул.Чайковського, буд.4.

Відповідно до заповіту складеного ОСОБА_3 06.01.1998 року вона заповідала ОСОБА_4, який був її сином, належну їй частину будинку 5 по вул..Чайковського в м.Золоте.(а.с.12)

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54115994 від 16.11.2018 року (а.с.14) після смерті ОСОБА_3, Первомайською державною нотаріальною конторою 13.09.2005 року була заведена спадкова справа.

Відповідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі виданого свідоцтва про право на спадщину (а.с.15) після смерті ОСОБА_3 спадкоємцем є ОСОБА_4, якому 19.12.2005 року видавалося свідоцтво про право на спадщину на 3/4 частини будинку за адресою м.Золоте, вул.Чайковського, буд.5.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №475902 ОСОБА_4 помер 13 грудня 2014 року.(а.с.16)

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №54148527 від 20.11.2018 року (а.с.17) після смерті ОСОБА_4, відомості про спадкову справу відсутні.

Відповідно довідки з місця проживання виданої війьково-цивільної адміністрацією м.Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.18)

При цьому, з акту від 12.11.2018 року складеного головою вуличного комітету (а.с.19)вбачається, що позивач починаючи з 04.04.2004 року доглядав за ОСОБА_3, померлої 06.07.2004 року, до дня її смерті. Мешкав з нею за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4. Виконав її поховання за власні кошти та дійсно мешкає за даною адресою і по теперішній час.

Даній акт був складеній у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які підтвердили інформацію, зазначену в вищевказаному акті обстеження, своїми підписами.

При цьому також суд переконався в тому, що позивач не приховував факт знаходження будинку за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4, в його володінні, що виражається в обслуговуванні та належному утриманні будинку і володіння цим будинком з боку позивача не переривалось протягом всього строку набувальної давності, а саме з липня 2004 року по теперішній час, тобто більше 10 років.

Також суд зазначає, що за весь час відкритого володіння позивачем зазначеним будинком, ніякі інші особи не звертались до нього із питанням визнання права власності на будинок.

До цього ж, з урахування обставин данної справи, позивач дійсно не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності і розраховував на належне оформлення зазначеного будинку, але за незалежних від позивача причин, в звязку зі смертю ОСОБА_4 у дійсний час, оформити право власності у будь-яким іншим способом, позивач не має можливості.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо визнання за ним права власності за набувальною давністю на будинок з господарськими будовами за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4 обгрунтовані, так як з боку позивача належними доказами доведено, що він дійсно добросовісно, відкрито та безперервно володіє нерухомим майном, а сааме будинком за адресою: Луганська область, м.Золоте, вул.Чайковського, буд.4 , який належав ОСОБА_3 та був прийнятий у спадщину померлим ОСОБА_4, протягом більше 10 років і це є підставою для набуття позивачем права власності на це майно, що передбачено ст. 344 ЦК України і не суперечить положенням Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Також, суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 07.10.2014р. № 1693-УІІ - територія, що перебуває у віданні ОСОБА_2 територіальної громади - передана до складу Попаснянського району Луганської області.

При таких обставинах заявлені вимоги знайшли підтвердження у суді і суд вважає можливим визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: Луганська область, м.Золоте, Попаснянського району, вул.Чайковського, буд.4 за позивачем для подальшого користування і одержання необхідних документів, що підтверджує право власності на обєкт нерухомості.

На підставі викладеного,керуючись ст.344 ЦК України, положеннями Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст. 12,81,258-259,263-265,352,354-355 ЦПК, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 територіальної громади в особі військово-цивільної адміністрації м.Золоте та села Катеринівка Попаснянського району Луганської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю, на житловий будинок, загальною площею 51,4 кв.метрів, у тому числі житловою площею 30,1 кв. метрів за адресою: Луганська область, м.Золоте, Попаснянського району, вул.Чайковського, буд. №4, з усіма побутовими та господарськими будівлями (веранда - а, сіни -а -1, ганок-к, літня кухня-Б, тамбур-б, погріб-В, сараї-Б-1,Д,К,Л.М. вбиральня-Е, Душ-Н, гараж- П, огорожа-1-4, водопровід -5,6).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Луганського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Попаснянського районного суду А.В. Архипенко