Справа № 159/3088/18
Провадження № 2/159/944/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2018 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Наваляного Т.Д.,

з участю секретаря Конашук М.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ковель цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 11.12.2004 померла його мати ОСОБА_2, яка постійно проживала та була зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно. Зазначає, що ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті заповіла належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку позивачу. Позивач спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок позивачу було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно. Оскільки право власності на будинок не зареєстровано, позивач не може оформити спадкових прав. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 80 в с. Білашів, Ковельського району, Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 11.12.2004 ОСОБА_2

Позивач в підготовче судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві, просить його задовольнити.

Представник відповідача Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Оскільки відповідач позов визнав, про що подав відповідну заяву, тому у відповідності до ч.3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у підготовчому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 152937, виданого 11.12.2004 виконкомом Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області доводиться та обставина, що ОСОБА_2 померла 11.12.2004 у віці 76 років.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а з аналізу змісту ст. ст.1222, 1241 ЦК України вбачається, що спадкування за законом має місце лише тоді і в тому обсязі, в якому воно не змінено заповітом, крім випадків права на обовязкову частку у спадщині, незалежно від заповіту.

З копії заповіту, посвідченого 02.09.1999 секретарем Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 114 вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті заповіла належний їй житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку ОСОБА_1

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За правилами ч.1 ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Тобто, позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_2, як особа, визначена в заповіті.

Ступінь родинних звязків між спадкодавцем та спадкоємцем, як матірю та сином доводиться копією свідоцтва про народження ОСОБА_1

Крім того, з витягу з погосподарської книги № 4 за 2001-2005 року Білашівської сільської ради Ковельського району Волинської області вбачається, що по особовому рахунку № 01331 рахується будинок з надвірними будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 80 в с. Білашів, Ковельського району та належав ОСОБА_2 Будинок побудований у 1957 році.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 спадщину прийняв в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на момент відкриття спадщини проживав разом зі спадкодавцем ОСОБА_2, про відмову від спадщини не заявляв.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 80 в с. Білашів, Ковельського району Волинської області. Реєстрація права власності на житловий будинок не проводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

З відповіді Ковельської державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_2, яка померла 11.12.2004 спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З відповіді державного нотаріуса Ковельської державної нотаріальної контори від 05.03.2018 № 442/01-16 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок з підстав відсутності правовстановлюючих документів на дане нерухоме майно.

Тобто, свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок не видавалось у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Як вбачається з копії технічного паспорту, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 80 в с. Білашів, Ковельського району побудований у 1957 році, тобто за життя спадкодавця. Технічна документація не містить відміток про наявність самовільного будівництва. Право власності на будинок не зареєстровано.

Таким чином, відсутність реєстрації права власності не позбавляє спадкоємця права успадкувати це майно, оскільки в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, зводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

При зверненні позивача до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Статтею 1296 ч. 3 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На підставі висновку субєкта оціночної діяльності суд встановив відсутність самовільних перепланувань та добудов.

Осіб, які б мали право в силу ст. 1241 ЦК України на обовязкову частку у спадщині не встановлено.

Враховуючи відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, відсутність осіб, які б мали право на обовязкову частку у спадщині, відсутність самовільних перебудов та добудов, суд вважає необхідним вжити заходи для захисту прав позивача у спосіб передбачений ст. 16 ЦК України, шляхом визнання за ним права власності житловий будинок в порядку спадкування.

Судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12-13, 19, 141, 200, 247, 258-259, 265, 280-281 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1217, 1268, 1241, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Шевченка, 80 в с. Білашів, Ковельського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті 11 грудня 2004 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:ОСОБА_3