Провадження № 2/760/2013/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 грудня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу у спрощеному провадженні з повідомленням сторін за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування,-
Свої вимоги мотивує тим, що 18.04.2017 між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Провідна» було укладено Договір добровільного страхування подорожуючих за межами України № 0508882 із періодом дії з 14.05.2017 по 04.06.2017.
Вказує, що 19.05.2017 під час його перебування у закордонному відрядженні до м. Берн (Швейцарія) з ним стався страховий випадок, передбачений Договором страхування № 0508882.
На виконання умов Договору страхування № 0508882 було здійснено дзвінок до медичного асистансу (medical assistance) BALT ASSISTANCE, який зафіксувавши факт настання страхового випадку направив позивача до Університетської клініки Берна INSELSPITAL.
На лікування позивачем було витрачено 500 швейцарських франків, що також було погоджено із медичним асистансом BALT ASSISTANCE.
Вказує, що 23.05.2017 ОСОБА_1 було подано пакет документів, в тому числі: чек на проплату 500 CHF, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 506,19 грн., документи з лікарні, медичні виписки та інше до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна».
Однак вказує, що отримав лист, за підписом Начальника відділу виплат з особистого страхування Департаменту клієнтського сервісу Литвинюк А.В. за вих. № 17-10/7522 від 14.06.2017, згідно якого ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» відмовляє у виплаті страхового відшкодування, оскільки лікування не здійснювалося та подія не є страховим випадком за умовами Договору страхування № 0508882.
Вважає, що безпідставно відмовивши позивачеві у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» порушила положення статті 526 ЦКУ і пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування».
З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позов.
28.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 01.12.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.
10.05.2018 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 17.05.2018 судом по справі було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Ухвалою суду від 09.07.2018 справу призначено до розгляду з повідомленням сторін.
Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, та як вбачається з матеріалів позовної, остання просить справу слухати у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відрповідача в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Судова повістка, що направлялись на його адресу за місцем проживання, не була отримана відповідачем та повернута на адресу суду.
Відповідно до ч. 3, 5, 8, 10 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання.
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв'язку з їхньою діяльністю.
Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.
Згідно ст. 13 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Судом встановлено, що 18.04.2017 між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «Провідна» було укладено Договір добровільного страхування подорожуючих за межами України № 0508882 із періодом дії з 14.05.2017 по 04.06.2017 (а.с.4-18).
19.05.2017 під час перебування позивача у закордонному відрядженні до м. Берн (Швейцарія) з ним стався страховий випадок, передбачений Договором страхування № 0508882.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив лікування в університетській клініці Берна INSELSPITAL та останнім було витрачено 500 швейцарських франків, що згідно офіційного курсу НБУ становить 13 506,19 грн.
Витрати на лікування, які були погоджені з медичним асистансом BALT ASSISTANCE були внесені позивачем на депозитний платіж за амбулаторне (невідкладне) лікування (а.с.43).
Позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» з заявою про страхове відшкодування, однак листом за вих. № 17-10/7522 від 14.06.2017 отримав відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки лікування не здійснювалося та подія не є страховим випадком за умовами Договору страхування № 0508882(а.с.19).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.
Відповідно до умов Договору страхування № 0508882 від 18.04.2017, гостре захворювання - раптове непередбачуване порушення життєдіяльності організму, що призвело до погіршення здоров'я Застрахованої особи, зумовлене функціональними та (або) морфологічними змінами, у разі ненадання медичної допомоги може призвести до тривалого розладу її здоров'я або загрожувати її життю та вимагає негайної медичної допомоги, яку неможливо відкласти до моменту, коли Застрахована особа повернеться до країни свого постійного проживання.
Як вбачається зі звіту Університетської клініки Берна INSELSPITAL від 19.05.2017, позивачу поставлено діагноз «Анамнестична гіпертензивна небезпечна ситуація при відомій артеріальній гіпертонії» «Анамнестична гіперхолестеринемія» (а.с.20-21).
Доказів на спросування того, що "Анамнестична гіперхолестеринемія", при відомій артеріальній гіпертонії, не відноситься до страхового випадку як гостре захворювання чи загострення хронічної хвороби у позивача, відповідачем не надано.
Отже,суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).
Пункт 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 704,80 грн.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись ЗУ «Про страхування», ст. ст.509, 526, 979, 980, 981, 982, , 988, 989, 990 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування, задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанціїї.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.М. Букіна