Дата документу 04.09.2018
Справа № 334/4886/18
Провадження № 2/334/3123/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якому зазначила, що згідно Наказу №567-к від 15.02.2018 року вона була звільнена з посади завідувача складомна ПАТ «Запоріжжяобленерго». В день звільнення їй було надано Повідомлення №124 про нараховану суму, належну працівнику при звільненні від 15.02.2018 року, згідно якого до виплати ОСОБА_1 належать грошові кошти у розмірі 45050,48 грн., які станом на час звернення з вказаним позовом до суду не були виплачені. Позивач просила стягнути заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги, в яких зазначила, що станом на 25.06.2018 року нараховану заборгованість по заробітній платі їй було сплачено в повному обсязі, а тому, у звязку з тим, що відповідачем вказаний розрахунок було здійснено не в день звільнення, а значно пізніше, просить суд стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на свою користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 25540,09 грн., обґрунтовуючи розрахунок тим, що її середньоденний заробіток становить 171,41 грн., а з дня звільнення до дня фактичного розрахунку по нарахованій заробітній платі пройшло 149 календарних днів. Просить стягнути з відповідача вказаний середній заробіток у розмірі 25540,09 грн.

Згідно відзиву на позов, представник ПАТ «Запоріжжяобленерго» просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, у заявку з тим, що сума середнього заробітку, яка зазначена в уточненні до позову є невірною, оскільки з неї повинно бути відраховано обовязкові платежі, утримувані з позивачки при виплаті заробітної плати, а саме ПДФО 18% та військовий збір 1,5%. також представник відповідача у відзиві на позов вказав, що при нарахуванні середнього заробітку повинна враховуватись кількість не календарних, а робочих днів.

ПАТ «Запоріжжяобленерго» заперечує проти позовних вимог, оскільки в затримці розрахунку з працівником відсутня вина підприємства. На підприємстві існує складна економічна ситуація, яка з липня 2017 року спричинила затримку своєчасної виплати заробітної плати його працівникам. А саме, протягом 2015-2018 років ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться в тяжкому фінансовому становищі, що, як наслідок, ускладнило виконання ним зобовязань. ПАТ «Запоріжжяобленерго» (Товариство), 60%статутного капіталу якого належить державі, є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (ПРТ) і здійснює свою діяльність на території Запорізької області на підставі ліцензії на постачання електричної енергії за регульованим тарифом АБ №177342 від 23.08.2005 та ліцензії на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами АБ №177341 від 23.08.2005.Розрахунки за куповану постачальником електричної енергії за регульованим тарифом електричну енергію на оптовому ринку електроенергії (ОРЕ), відповідно до статті 15, 15-1 Закону України «Про електроенергетику» (Закон), здійснюються через поточні рахунки із спеціальним режимом використання ПРТ та оптового постачальника електроенергії. Для проведення розрахунків за закуплену на ОРЕ та спожиту електричну енергію. ПРТ та оптовий постачальник електричної енергії відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в установах уповноваженого банку.Споживачі, які купують електричну енергію у ПРТ, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключнона поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.Законом визначено вичерпний перелік можливих напрямків спрямування коштів із поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють постачання електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території, а також встановлено механізм проходження платежів споживачів у грошовій формі з застосуванням алгоритму розподілу коштів, який, згідно з нормами Закону України «Про електроенергетику», затверджується НКРЕКП і реалізується установами уповноваженого банку ОРЕ.

Всі кошти від споживачівелектричної енергії, які надходять на зазначені вище поточні рахунки із спеціальним режимом використання ПРТ, розподіляються уповноваженим банком відповідно до щомісяця затвердженого НКРЕКП алгоритму розподілу коштів з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання постачальників електричної енергії за регульованим тарифом. Таким чином, Товариство використовує у своїй діяльності поточні рахунки та рахунки із спеціальним режимом використання. При цьому, використовувати кошти для здійснення платежів не повязаних із оплатою електричної енергії (виплата заробітної плати, сплата податків тощо) Відповідач може виключно з поточного рахунку, основним джерелом поповнення якого є надходження коштів за алгоритмом розподілу з рахунків із спеціальним режимом використання. Однак НКРЕКП було фактично заблоковано надходження грошових коштів після розподілу на поточні рахунки Товариства. Підтвердженням тому є встановлення починаючи з 2015 року. для Товариства нульового відсотку відрахувань коштів на поточні рахунки постачальника електричної енергіїабо встановлення щодобових мільйонних відрахувань з рахунків Відповідача.

Вищенаведене свідчить про відсутність прямої вини Відповідача перед Позивачем, а отже затримка виплати спричинилася не з вини Відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, у звязку з недоведеністю.

В судове засідання позивачка не зявилась, надала суду заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позву наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи без їх участі, просять в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ч.1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата

Судом встановлено, що згідно Наказу 259-к від 01.07.2014 року ОСОБА_1 було прийнято до ВАТ «Запоріжжяобленерго» на посаду завідуючої складом.

Згідно Наказу № 420-од від 27.07.2016 року (Витяг з ЄДР № 22582175 від 02.02.2017 року) Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» з 01.02.2017 року перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

Згідно Наказу № 567-к від 15.02.2018 року ОСОБА_1 28.02.2018 року була звільнена з посади на ПАТ «Запоріжжяобленерго» за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

На виконання вимог ст.116 КЗпП України в день звільнення ВАТ «Запроріжжяобленерго» повідомило ОСОБА_1 про нараховану суму, належну працівникові при звільненні. Згідно повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні №124 від 15.02.2018, ОСОБА_1 до виплати належало 45050,48 грн., до складу яких входили: заробітна плата за вересень 2017 року у розмірі 4522,45 грн., заробітна плата за жовтень 2017 року у розмірі 1455,87 грн., заробітна плата за листопад 2017 року у розмірі 4403,15 грн., заробітна плата за грудень 2017 року у розмірі 5019,19 грн., заробітна плата за січень 2018 року у розмірі 5608,28 грн., заробітна плата за лютий 2018 року у розмірі 5768,59 грн., грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 3374,08 грн., вихідна допомога у розмірі 14898,87 грн., а всього за лютий 2018 року з врахуванням утриманих з доходів коштів (ПДФО,ЄСВ, профвнесків, авансу, тощо у розмірі 5823,72 грн.,) нараховано суму до виплати у розмірі 24041,54 грн.

Згідно довідки від 25.06.2018, розмір невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 за період за жовтень 2017 року по лютий 2018 року станом на 25.06.2018 року становила 40528,03 грн.

16.07.2018, після відкриття провадження по справі, ПАТ «Запоріжжяобленерго» фактично розрахувалось з позивачкою та виплатило всі суми заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі, що підтверджується наданою відповідачем бухгалтерською довідкою ПАТ «Запоріжжяобленерго» та зазначено позивачкою в уточненні до позову.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Здійснення розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів в період затримки.

В уточненні до позову, ОСОБА_1 надала розрахунок середнього заробітку за час затримки нарахованих але не сплачених при звільненні сум по день фактичного розрахунку, який було розраховано за формулою: сума нарахованих сум до виплат за грудень 2017 року та січень 2018 року поділена на кількість календарних днів за ці місяці, тобто (5019,19+5608,28)/62 = 171,41 грн.

Зважаючи на вимоги Порядку нарахування виплат, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Згідно повідомлення про нараховану суму, належну працівнику при звільненні №124 від 15.02.2018, заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2017 року склала 5019,19 грн. за 20 робочих днів, заробітна плата за січень 2018 року - 5608,28 грн. за 21 робочий день. Виходячи з наведеного, розмір середньоденної заробітної плати вираховується наступним чином: (5019,19 грн. +5608,28грн.) / 41день = 259,21 грн.

За період з дня звільнення ОСОБА_1 до дня фактичного розрахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго» з позивачкою пройшло 100 робочих днів, що не заперечувалось представником відповідача у відзиві на позов, а отже середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку розраховується наступним чином: 259,21 грн. х 100 днів = 25921,00 грн.

Доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку у звязку з скрутним матеріальним становищем на підприємстві, суд вважає необґрунтованими.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 р. № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз'яснив, що за ст. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відсутність фiнансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України (правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.07.2013 № 6-64цс13).

Також судом приймається до уваги, що пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24 грудня 1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обовязком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обовязкових платежів.

Відповідно п.3 Розділу ІІІ Порядку, - усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 17.02.2018 року по день фактичного розрахунку, що становить 25921,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя пр. Сталеварів, 14 р/р 0132 в ПАТ «ПриватБанк», МФО 313399, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1), зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 середній заробіток за період затримки розрахунку у розмірі 25921,00 грн. (двадцять пять тисяч девятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя пр. Сталеварів, 14 р/р 0132 в ПАТ «ПриватБанк», МФО 313399, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.