РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2018 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 16 вересня 2011 року з відповідачем зареєстрували шлюб, однак сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб існує формально позивач вважає, що збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку з чим просила розірвати шлюб. У шлюбі у сторін народилася дитина: ОСОБА_4, 20.09.2016 року, який проживає разом з позивачкою. Оскільки обов'язки щодо виховання та утримання дитини лежить на позивачу, а відповідач не бере жодної участі у вихованні дитини, не перераховує кошти, які необхідні для її утримання та не надає матеріальної допомоги, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 грн., але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для певного віку дитини, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в заяві, поданій до суду позов визнав в повному обсязі та просив дитину залишити на подальше при матері.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності в заочному порядку, на підставі вимог ст.ст. 211, 280 ЦПК України.

Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ч.2ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 вересня 2011 року відділом ДРАЦСу Житомирського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 1721. (а.с. 8)

У шлюбі у сторін народилася дитина: син ОСОБА_4, 20.09.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Сторони спільного господарства не ведуть, стосунків не підтримують, шлюб носить лише формальний характер.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує, що почуття любові та поваги між сторонами зникли, тому збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим.

Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Домовленість між батьками щодо матеріального утримання дитини відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі 1000 грн., починаючи з 29.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави суму судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 84, 105, 110, 111, 112, 114, 180 - 184, 190 СК України, ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 280, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянином України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований відділом ДРАЦСу Житомирського міського управління юстиції від 16.09.2011 року, актовий запис № 1721.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишити на подальше проживання при матері.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитини повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3, судовий збір в сумі 704,80 грн. що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом двадцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: 12114, АДРЕСА_1).

Суддя Н. Ф. Слюсарчук