АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2018 року

м. Рівне

Справа № 567/94/18

Провадження № 22-ц/787/1347/2018

Апеляційний суд Рівненської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: - Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк

"ПриватБанк",

відповідач - ОСОБА_4,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 травня 2018 року (у складі судді Венгерчук А.О.) у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

24 січня 2017 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 27.08.2008 року між ОСОБА_4 та АТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 8000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за договором утворилася заборгованість у розмірі 14768,09 грн, яка складається з: 6891,93 грн - заборгованість за кредитом; 6696,73 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн - штраф (фіксована частина); 679,43 грн - штраф (процентна складова).

Просив суд стягнути з ОСОБА_4 кредитну заборгованість за договором № б/н від 27.08.2008 року у загальному розмірі 14768,09 грн.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 29 травня 2018 року задоволено частково позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 серпня 2008 року в розмірі 14088 грн 66 коп., яка складається з 6891 грн 93 коп. - заборгованість за кредитом; 6696 грн 73 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 500 грн - штраф.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано обґрунтованістю позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк".

02 липня 2018 року представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано апеляційну скаргу, у якій вона, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що 27.08.2008 року ОСОБА_4 підписала заяву-анкету на отримання банківських послуг, а не на отримання кредиту.

В якості банківської послуги їй видано кредитну картку з кредитним лімітом на суму 1000 грн, а не 8000 грн.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що Умови та Правила надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви були підписані відповідачем та узгоджені сторонами під час укладення договору.

Позивачем не доведено факту укладення між сторонами кредитного договору та тих обставин, що стосуються його умов, наявності заборгованості та її розміру.

30 серпня 2018 року АТ КБ "ПриватБанк" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність рішення суду.

Вказує, що судом правильно встановлено, що між сторонами укладено договір про банківське обслуговування.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 27 серпня 2008 року між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала в кредит грошові кошти у вигляді встановленого ліміту у розмірі 1000 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 7).

Особистим підписом ОСОБА_4 підтвердила, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 7 зворот).

Згідно з підпунктом 2.2. пункту 2 Постанови Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах", чинної на час виникнення спірних правовідносин, ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт уже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України.

Таким чином, приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг надало їй право на користування банківськими послугами без укладення окремого договору.

28 серпня 2018 року було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку № 029950, що було зафіксовано фотографуванням відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, активація нею вказаної кредитної картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення між сторонами кредитного договору.

У подальшому кредитний ліміт по картці було збільшено до 8000 грн (а.с. 33).

З поданої ПАТ КБ "ПриватБанк" виписки по особовому рахунку боржника, яка відповідно до положень статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним документом та підтверджує здійснення сторонами операції за кредитом, вбачається що ОСОБА_4 користувалася кредитною карткою, отримувала кредитні кошти, здійснювала погашення заборгованості (а.с. 69-71).

Вказане підтверджує виникнення договірних правовідносин між сторонами з приводу отримання ОСОБА_4 у ПАТ КБ "ПриватБанк" кредиту.

У зв'язку з порушенням боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка, за розрахунком банку що доданий до позовної заяви, станом на 28 грудня 2017 року складає 14768,09 грн, з яких: 6891,93 грн - заборгованість за кредитом, 6696,73 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1179,43 грн - заборгованість по судовим штрафам (600 грн - фіксована частина, 679,43 грн - процентна складова).

Причому суму заборгованості за процентами, банком нараховано виходячи із розміру процентної ставки 30 % - з 01.09.2014 року та 42 % - з 24.01.2017 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

У відповідності до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу) за винятком випадків, встановлених законом.

Окрім того, апеляційним судом встановлено, що Умовами та Правилами надання банківських послуг, які діяли у 2008 році, та були узгоджені сторонами, не передбачалося підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами без згоди позичальника, а тому підстав для підвищення банком розміру відсотків в односторонньому порядку немає.

30 серпня 2018 року представником АТ КБ "ПриватБанк" подано до суду апеляційної інстанції розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Тарифів, чинних станом на 27.08.2008 року, які були узгоджені сторонами під час підписання кредитного договору, де нарахування заборгованості по процентах здійснено виходячи зі ставки 30 % за весь період нарахування.

Згідно вказаного розрахунку заборгованості сума заборгованості за відсотками ОСОБА_4 перед АТ КБ "ПриватБанк", станом на 28.12.2017 року становить 1996,22 грн, основний борг становить 6891,93 грн.

Вказаний розрахунок кредитної заборгованості ОСОБА_4 відповідає Умовами та Правилами надання банківських послуг, які діяли на дату укладення договору, вимогам чинного законодавства щодо кредитних правовідносин та не спростований відповідачем.

Помилковим є висновок місцевого суду про те, що стягнення з ОСОБА_4 штрафу у вигляді фіксованої частини - 500 грн та процентної складової у розмірі 5 % від суми позову є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Разом з тим, у цьому спорі ПАТ КБ "ПриватБанк" не заявляло вимог про стягнення з ОСОБА_4, окрім штрафу, пені за порушення нею грошового зобов'язання, тобто відсутня подвійна цивільно-правова відповідальність.

Умовами та правилами надання банківських послуг, що узгоджені між сторонами встановлено, що за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми позову.

Оскільки, сторонами узгоджено розмір штрафу, що підлягає стягненню з позичальника, у випадку порушення ним кредитних зобов'язань, до стягнення з ОСОБА_4 підлягає штраф за порушення нею зобов'язання у розмірі 944 грн, що складається з 500 грн (фіксована частина) + 444 грн (5 % від суми позову).

Доводи апеляційної скарги про пропуск банком строку позовної давності у спорі не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина 1 статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки.

Як встановлено судом строк дії кредитної картки встановлено 05/20 року.

Оскільки щодо повернення кредиту в повному обсязі (про що і було заявлено позов АТ КБ "ПриватБанк") строк позовної давності починається зі спливом останнього дня місяця дії картки - 05/20 року, то строк позовної давності у спорі не пропущено.

Так як ОСОБА_4 порушено свої зобов'язання перед АТ КБ "ПриватБанк", то наявні правові підстави для часткового задоволення позову АТ КБ "ПриватБанк" та стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за договором № б/н від 27.08.2008 року у розмірі 9832,15 грн, яка складається з: 6891,93 грн - основний борг, 1996,22 грн - заборгованість за відсотками, 944 грн - штраф.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява та апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягають частковому задоволенню, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги, було заявлено позивачем на суму 14768,09 грн, а задоволено на суму 9332,15 грн, тому підлягає до стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ "ПриватБанк" судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1171,73 грн, а з АТ КБ "ПриватБанк" підлягає до стягнення, на користь ОСОБА_4, 885,40 грн - в рахунок відшкодування судових витрат, понесених нею за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи те, що судом неповно з'ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову АТ КБ "ПриватБанк".

На підставі ст.ст. 256, 526, 530, 549, 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 651, ч. 1 ст. 1048, ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" , керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 29 травня 2018 року скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.08.2008 року у розмірі 9832 (дев'ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн. 15 коп, яка складається з: 6891,93 грн - основний борг, 1996,22 грн - заборгованість за відсотками, 944 грн - штраф.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 1171,73 грн.

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_4 885,40 грн - в рахунок відшкодування судових витрат, понесених нею за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя-доповідач С.С. Шимків

Судді: С.В. Боймиструк

С.В. Хилевич