Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/5495/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

05 грудня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.12.2011р. розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні.

Рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 04.11.2011 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти, зокрема, - на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2011 року та до повноліття останньої.

Відповідно до довідки-розрахунку Центрального відділу ДВС м. Черкаси заборгованості по аліментах від 27.07.2017 року, відповідачем в 2017 році сплачувалось 510грн. аліментів.

Крім того, зазначено, що встановлений судовим рішенням розмір аліментів не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки в силу свого віку дитина природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту тощо, що тягне відповідну зміну матеріального становища матері. Отже, вважає, що попередньо визначений судом розмір аліментів вимогам закону, які діють на сьогодні, не відповідає, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів.

Таким чином, просить суд, - стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для відповідної вікової категорії на дитину.

Ухвалою суду від 11.09.2018р. відкрито та прийнято до провадження справу та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 не з»явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Надано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю, не заперечують проти заочного розгляду справи.

В судове засідання не з»явився відповідач ОСОБА_2, будучи неодноразово належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Про причин и неявки не повідомлено, відзив на позов не подано.

Суд ухвалив про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст..ст. 280-281 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи думку позивача та його представника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2011 року (справа №2-3668/11) з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 стягуються аліменти, зокрема, - на утримання дочки ОСОБА_4, 11.09.2011 року в розмірі ? частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 05.09.2011 року та до повноліття останньої. Також вирішено питання щодо утримання матері дитини ОСОБА_6 На час розгляду справи дитина проживає із матір»ю.

Дане рішення набрало законної сили. Крім того, за виконавчим листом №2-3668 від 17.11.2011 року, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси відкрито виконавче провадження у Придніпровському відділі ДВС Черкаського МУЮ ГУЮ у Черкаській області.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 07.10.2013 року, ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, за видом діяльності інші роботи із завершення будівництва (код 43.39).

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього.

За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Як передбачено частинами 1 та 2 статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн., з 1 грудня 2027 грн.

Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.

Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018 року, який набрав чинності з 28.08.2018року, зокрема,- внесено зміни щодо мінімального гарантованого розміру аліментів (абз. 2 ч.2 ст.182 СК) спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 5 згаданого Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права і обов»язки виконавців.

При цьому, чинне законодавства не наділяє повноваженнями визначення мінімального розміру аліментів державного або приватного виконавця, або можливість проведення ними перерахунку аліментів, розмір яких визначено судовим рішенням, а тому, на думку суду, відсутні підстави для автоматичного його збільшення у зв'язку із зміною Закону.

На думку суду, з»ясувавши обставини справи, позивач позбавлена можливості захистити свої права у інший, окрім судового, спосіб. Стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у меншому за мінімальний гарантований розмір, встановлений абз. 2 ч.2 ст.182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, суд враховує обставини про те, що ОСОБА_3 виповнилось вісім років і, відповідно вона потребує більших витрат на свій розвиток, освіту, матеріальне забезпечення.

Враховуючи вищенаведені обставини, факт щодо права дитини на достатній життєвий рівень, внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у спосіб захисту, що обраний позивачем.

Таким чином, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що наявність викладених вище обставин, внесення змін в законодавство, яке регулює питання захисту права дитини на належне утримання, з часу призначення аліментів за рішенням суду від 04.11.2011 року на час розгляду даної справи, - дають підстави для задоволення позову та збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2011 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме, - необхідно встановити їх у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.07.2018 (дата подачі позову до суду). Виконавчий лист №2-3668/11), який виданий на підставі рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси по справі №2-3668/11, підлягає відкликанню.

Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини, а також відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97.

Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та нормами Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Законом України від 17 травня 2018 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», ст.ст. 141, 150, 180-183, 192 СК України, ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 352, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстр.: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстр.: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2) за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.11.2011 року на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити їх у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відізвати виконавчий лист, виданий 17.11.2011 року Придніпровським районним судом м. Черкаси (справа №2-3668/11) про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстр.: ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2018 року.

Головуючий: ОСОБА_7