Справа № 433/1655/18
Провадження № 22-ц/810/419/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року, постановлену Троїцьким районним судом у складі: судді Суського О.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області про позбавлення батьківських прав.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 06.09.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків, якими зазначено відсутність висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Оскільки позивачем недоліки у визначений судом строк усунені не були, ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що вказана ухвала не відповідає нормам процесуального законодавства та є такою, що дискримінує позивача як людину, просить ухвалу суду скасувати та направити матеріали до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Зазначені положення конкретизуються у ст. 4 ЦПК України, в якій визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд як орган, наділений процесуальними повноваженнями щодо вирішення спору, має розглядати справу відповідно до норм, встановлених ЦПК України, не порушуючи при цьому право особи на судовий захист, яке гарантується Конституцією та законами України.

Суд розглядає справу на засадах змагальності та диспозитивності (ст.ст. 12, 13 ЦПК України).

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви, яка подається до суду першої інстанції, визначаються статтями 175, 177 ЦПК України.

Зокрема, нормами статті 175 ЦПК України передбачено, що позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно з вимогами ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ч. 1 ст. 189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з'ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Ухвалою від 06.09.2018 року суд першої інстанції на підставі частини першої статті 185 ЦПК України залишив без руху вищевказану позовну заяву та встановив строк для виправлення її недоліків, який не може перевищувати 5 дні з дня вручення копії ухвали (а.с. 7). Ухвалу вмотивовано тим, що заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: при зверненні до суду позивач всупереч вимогам ст.ст. 19, 164 СК України не надав до заяви висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

На виконання вимог, викладених в ухвалі суду від 06.09.2018 року позивач надав заяву від 14.09.2018 року про усунення недоліків (а.с. 10), в якій посилається на можливість застосування до виниклих правовідносин практики Міжнародного суду ООН, якою сформульовані так звані «намібійські винятки», оскільки вона з дитиною мешкає на тимчасово окупованій території України.

Вказане судом не прийняте до уваги, оскільки доданий до заяви письмовий висновок органу опіки і піклування, яким в даному випадку є ОПП Новоайдарської районної державної адміністрації Луганської області, яка залучена до участі у справі у якості третьої особи, суду наданий не був, та ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 визнана неподаною та повернута позивачу.

Приймаючи таке процесуальне рішення, суд виходив із того, що позивачем станом на 10 жовтня 2018 року не були усунуті недоліки позовної заяви, вона не виконала вимоги, визначені ст. 175 ЦПК України, оскільки нею на підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, не були додані докази, що підтверджують вказані обставини.

Проте, в даному випадку, недостатність доказів або їх відсутність не може бути підставою для застосування ст. 185 ЦПК України.

Відповідні питання вирішуються на наступних після відкриття провадження в справі стадіях процесу, наведені вище обставини не могли слугувати підставами для залишення заяви без руху. Беручи до уваги положення ст. 177 ч. 5, ст. 197 ч. 2 п. 7, інші норми ЦПК України, слід дійти висновку, що подання доказів за відповідних умов не виключається і після відкриття провадження в справі.

Суд першої інстанції не скористався цією можливістю з'ясувати питання, пов'язані з наданням позивачем доказів, та передчасно повернув її.

Таким чином, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки щодо повернення позовної заяви ОСОБА_1, чим порушено її право на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Апеляційний суд вважає, що оскільки питання про можливість відкриття провадження у справі вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та порушення прав позивача на вільний доступ до правосуддя, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 ст. 1-1 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.

Оскільки місцем проживання сторін є місто Луганськ, про ухвалення судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги їх слід повідомити шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 10 жовтня 2018 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 18 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: