ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/69/15-ц
провадження № 2/753/1177/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участі секретаря КОСТЮЧЕНКО К.О.

сторін:

представника позивача АВДЄЄВОЇ М.К.

розглянувши у загальному позовному провадженні в судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство « Укрсоцбанк » звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просили суд відповідно до заяви про уточнення позовних вимог у цивільній справі від 25 січня 2016 року ( а. с. 17, 18 ІІ том справи ) В рахунок часткового погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством " Укрсоцбанк " ( місто Київ - 03150, вулиця Ковпака, будинок № 29, МФО 300023, р / р 0004 ) на загальну суму 198 626 ( сто дев"яносто вісім тисяч шістсот двадцять шість ) доларів США 48 центів, що еквівалентно станом на 21 січня 2016 року становить 2 195 900 ( два мільйони сто дев"яносто п"ять тисяч дев"ятсот ) гривень 19 копійок, звернути стягнення на квартиру за номером НОМЕР_3, загальною площею 44, 0 кв. м, житловою площею 31, 9 кв. м, яка знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі Договору дарування серії НОМЕР_2, посвідченого 18 травня 2000 соку приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Добой М. Б. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером 492, право власності на яку, зареєстроване Комунальним підприємством Ялтинським ДБТІ, за реєстраційним номером 14424614

Шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк » з укладанням від свого імені договору купівлі - продажу будь - яким способом з -іншою особою-покупцем за стартовою ціною, яка встановлена як погоджена сторонами іпотечна вартість, а саме 974 386, 00 ( дев'ятсот сімдесят чотири тисячі триста вісімдесят шість ) гривень копійок, ( у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України « Про іпотеки » ), з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством « Укрсоцбанк » всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;».

В судовому засіданні представник позивача Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк », що діє на підставі довіреності № 02 - 36 / 2848 від 05 грудня 2017 року ( а. с. 93 ) Авдєєва Марія Костянтинівна позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання в черговий раз не з"явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов'язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи.

Суд прийняв вичерпні заходи для про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з'явитися до суду і захистити свої права.

За змістом ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов'язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ЦПК України , відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь - кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст. ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

За таких обставин, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, що розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету розгляду для заявника ( рішення у справі « Писатюк проти України » ), відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Третя особи ОСОБА_5, ОСОБА_10 в судове засідання не з"явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України , судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити ( ст. 264 Цивільного процесуального Кодексу України ).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як слідує з матеріалів цивільної справи та встановлено в ході судового розгляду справи, з 25 квітня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку " Укрсоцбанк ", що був перейменований на Публічне акціонерне товариство « Укрсоцбанк » та ОСОБА_5 уклалиДоговір про надання відновлювальної кредитної лінії №Ф060334П з урахуванням усіх додаткових угод, відповідно до якого Позивач надав кредит в сумі 159 420 доларів США 67 центів (Сто п'ятдесят дев'ять тисяч чотириста двадцять доларів 67 центів США ), з порядком повернення кредиту, передбаченим Статтею 1 Договору кредиту - 1 зі сплатою 14, 84 ( Чотирнадцяти цілих вісімдесяти чотирьох сотих ) відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту - 1 до 24 квітня 2021 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту - 1.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту - 1, 25 квітня 2006 року Позивач, Третя особа - 1 та ОСОБА_4 « Відповідач » ) уклали Договір поруки № 02 - 23 - Ф050334П - 754 від 25 квітня 2006 року, відповідно до якого Відповідач зобов'язався перед ( Позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Третьою особою - 1 зобов'язань за Договором кредиту - 1.

Свої зобов'язання, визначені Договору кредиту - 1, Позивачем виконано належним чином в повному обсязі, а саме: відкрито позичковий рахунок та надано суму кредити готівкою, що підтверджується документами, доданими до позовної заяви.

Відповідачем та Третьою особою - 1 не виконуються умови Договору кредиту - 1 порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів.

Позивачем було надіслано Відповідачу та Третій особі - 1 вимогу терміново сплатили заборгованість. Проте дану вимогу Відповідачем, ні Третьою особою - 1 не виконано.

Згідно п. 3. 3. 7. Договору кредиту - 1 Третя особа - 1 зобов'язався перед Позивачем сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. 1. 1. 1., 2. б., 2. 8., 2. 9. Договору кредиту - 1.

Відповідно до п. 3. 3 .8. Договору кредиту - 1 Третя особа зобов'язався перед Позивачем у разі пролонгації кредиту або його частини, сплачувати Позивачу проценти в розмірі, визначеному п. 2. 14 Договору кредиту - 1.

Відповідно до п. 3. 3. 9. Договору кредиту - 1 Третя особа зобов'язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п. 1. 1 .1. Договору кредиту - 1, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діяв у попередньому періоді та максимальним лімітом заборгованості, що діятиме в наступному періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом, що визначений в п. 1. 1. 1. Договору кредиту - 1.

Відповідно до п. 4. 2. Договору кредиту - 1 у разі прострочення Третьою особою - строків сплати процентів, визначених п. 2. 4. Договору кредиту - 1, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених П. 1. 1., 2. 6. 3., 3. 2. 3., 4. 4., 5. 4. Договору кредиту - 1. Третя особа - 1 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п .4. 5. Договору кредиту - 1 у разі невиконання Третьою особою - 1 ( Неналежного виконання ) обов'язків, визначених п .п. 3. 3. 7 - 3. 3. 9. цього Договору кредиту - 1, протягом більше ніж 60 ( Шістдесят ) робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно. Третя особа зобов'язався протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню ).

Також, 21 вересня 2006 року Позивач та ОСОБА_11 уклали Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № Ф060820П, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 21 лютого 2008 року , Додаткової угоди № 2 від 03 листопада 2008 року, Додаткової угоди № 3 від 29 березня 2010 року , відповідно до якого Позивач надав Третій особі - 2 кредит в сумі 30 834 ( тридцять тисяч вісімсот тридцять чотири доларів 00 центів США ), з порядком повернення кредиту, передбаченим Статтею 1 Договору кредиту - 2 зі сплатою 14. 71 відсотків річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту - 2 до 20 вересня 2026 року або достроково у випадках, передбачених Договором кредиту - 2.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту - 2, Позивач, Третя особа - 2 та Відповідач уклали Договір поруки № 02 - 23 - Ф0б0820П - 1б46 від 21 вересня 2006 року, з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 03 листопада 2008 року, Додаткової угоди № 2 від 29 березня 2010 року, відповідно до якого Відповідач зобов'язався перед Позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Третьою особою - 2 зобов'язань за Договором кредиту - 2.

Свої зобов'язання, визначені Договору кредиту - 2. Позивачем виконано належним чином в повному обсязі, а саме: відкрито позичковий рахунок та надано суму кредиту готівкою, що підтверджується документами, доданими до позовної заяви.

Третьою особою - 2 не виконуються умови Договору кредиту - 2 - порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів.

Позивачем було надіслано Відповідачу та Третій особі - 2 вимогу терміново сплатити заборгованість. Проте дану вимогу було не виконано.

Згідно п. 3. 3. 7. Договору кредиту - 2 Третя особа - 2 зобов'язався перед Позивачем сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п. 1. 1. 1., 2. 6., 2. 8., 2. 9. Договору кредиту - 2.

Відповідно до п. 3. 3. 8. Договору кредиту - 2 Третя особа - 2 зобов'язався перед Позивачем у разі пролонгації кредиту або його частини, сплачувати Позивачу проценти в розмірі, визначеному п. 2. 1 4 Договору кредиту - 2.

Відповідно до п. 3. 3. 9. Договору кредиту - 2 Третя особа - 2 зобов'язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку змін максимального ліміту заборгованості, визначеного в п. 1. 1. 1. Договору кредиту - 2, у сумі різниць між максимальним лімітом заборгованості, що діяв у попередньому періоді та максимальним лімітом заборгованості, що діятиме в наступному періоді, в строк не пізніше останнього робочого дня попереднього періоду, а також в кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом, що визначений в п. 1. 1. 1. Договору кредиту - 2.

Відповідно до п. 4. 2. Договору кредиту - 2 у разі прострочення Третя особа - 2 строків сплати процентів, визначених п. 2. 4. Договору кредиту - 2, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1. 1., 2. 6. 3., 3. 2. 3., 4. 4., 5. 4. Договору кредиту - 2. Третя особа - 2 сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 4. 5. Договору кредиту - 2 у разі невиконання Третя особа - 2 ( Неналежного виконання ) обов'язків, визначених п. п. 3. 3. 7 - 3. 3. 9. цього Договору кредиту - 2, протягом більше ніж 60 ( Шістдесят ) робочих днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно. Третя особа - 2 зобов'язався протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції ( штраф, пеню ).

Згідно ст. 7 Закону України " Про іпотеку " та п. 1. 1. Договорів іпотеки, Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотеко держателю Предмет іпотеки у якості забезпечення зобов'язань ї Позичальника за Договором кредиту ( основне зобов'язання ), а саме зобов'язань зі сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, сплати можливих сум неустойки ( пені, штрафу ), відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням та збитків завданих порушенням основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. ст. 10 - 13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно доКонституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановленіКонституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов'язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість: 1 ) керує ходом судового процесу; 2 ) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3 ) роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4 ) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5 ) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст. ст. 76- 83 ЦПК України - доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1 ) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( Проніна проти України, № 63566 / 00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року ). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

У відповідності до ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (наприклад, рішення від 21 січня 1999 року в справі « Гарсія Руїз проти Іспанії », від 22 лютого 2007 року в справі « Красуля проти Росії », від 05 травня 2011 року в справі « Ільяді проти Росії », від 28 жовтня 2010 року в справі « Трофимчук проти України », від 09 грудня 1994 року в справі « Хіро Балані проти Іспанії », від 01 липня 2003 року в справі « Суомінен проти Фінляндії », від 07 червня 2008 року в справі « Мелтекс ЛТД ( MELTEX LTD ) та Месроп Мовсесян ( MESROP MOVSESYAN ) проти Вірменії » ) свідчить, що право на мотивоване ( обґрунтоване ) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов'язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

На підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати - судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 43, 76, 81, 83, 89, 211, 263 , 264, 265, 266, 273 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк » до ОСОБА_4, 3 особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки- задовольнити.

В рахунок часткового погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством " Укрсоцбанк " ( місто Київ - 03150, вулиця Ковпака, будинок № 29, МФО 300023, р / р 0004 ) на загальну суму 198 626 ( сто дев"яносто вісім тисяч шістсот двадцять шість ) доларів США 48 центів, що еквівалентно станом на 21 січня 2016 року становить 2 195 900 ( два мільйони сто дев"яносто п"ять тисяч дев"ятсот ) гривень 19 копійок, звернути стягнення на квартиру за номером НОМЕР_3, загальною площею 44, 0 кв. м, житловою площею 31, 9 кв. м, яка знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі Договору дарування серії НОМЕР_2, посвідченого 18 травня 2000 року приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Добой М. Б. та зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером 492, право власності на яку, зареєстроване Комунальним підприємством Ялтинським ДБТІ, за реєстраційним номером 14424614

Шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк » з укладанням від свого імені договору купівлі - продажу будь - яким способом з -іншою особою-покупцем за стартовою ціною, яка встановлена як погоджена сторонами іпотечна вартість, а саме 974 386, 00 ( дев'ятсот сімдесят чотири тисячі триста вісімдесят шість ) гривень копійок, ( у спосіб, встановлений ст. 38 Закону України « Про іпотеки » ), з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством « Укрсоцбанк » всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки;».

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації : АДРЕСА_2 ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА " УКРСОЦБАНК " ( м. Київ-03150, вул. Ковпака, буд. 29, МФО 300023, ) судовий збір у розмірі 3 654 ( три тисячі шістсот п"ятдесят чотири ) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2018 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК