Справа № 464/3214/16-ц
пр.№ 2/464/54/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2018 Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Горбань О.Ю.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю:

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості;

зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 84 935, 56 доларів США. Обґрунтовує позов тим, що 09.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договорів № 011-2008-001, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 120 000 доларів США на придбання майна строком до 01.01.2038 зі сплатою 12,95 % річних за користування кредитом до здачі об'єкта в експлуатацію, 12,45% річних після здачі об'єкта в експлуатацію. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором 09.01.2008 укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх своїх зобов'язань за кредитним договором. В порушення умов кредитного договору відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом, яка на 09.03.2016 становить 84 935, 56 доларів США, з яких: 2 801,60 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 73 402, 72 доларів США сума дострокового стягнення кредиту; 8 298, 89 доларів США відсотки; 432,35 доларів США підвищені відсотки. Просить позов задовольнити і стягнути солідарно з відповідачів заборгованість.

Ухвалою суду від 25.04.2016 у справі відкрито провадження.

Відповідач ОСОБА_3 05.09.2016 пред'явив зустрічний позов до ПАТ «ОСОБА_5 про здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором № 011-2008-001 від 09.01.2008 із застосуванням базової процентної ставки з 17.04.2008 по даний час; про визнання недійсним п. 1.1.1 вказаного кредитного договору. Свої зустрічні позовні вимоги мотивував тим, що цільовим призначенням кредитного договору № 011-2008-001 від 09.01.2008 є квартира, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона 4а (житловий будинок № 7) кв. 25, загальною площею 152,4 кв.м., житловою площею 115,8 кв.м. Оскільки вказана квартира введена в експлуатацію 17.04.2008, що підтверджується технічним паспортом від 17.04.2008, відтак, з 17.04.2008 підлягали до сплати позичальником проценти за користування кредитом в розмірі 12, 45 % річних, однак всупереч умовам кредитного договору, ПАТ «Універсал Банк» за весь період користування кредитним коштами нараховано 12,95 % річних. Оскільки підпунктом 1.1.1 кредитного договору встановлена підвищена процентна ставки за користування кредитом у розмірі, що перевищує на 300 % вартість користування кредитними коштами, а відтак вказаний підпункт суперечить ч. 3 п. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та є несправедливим.

Ухвалою суду від 18.11.2016 у справі призначено судово-економічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 13.10 2017 провадження у справі відновлено.

У судовому засіданні від 07.02.2018 представником позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано заяву про зміну підстави зустрічного позову та збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила суд визнати недійсним кредитний договір № 011-2008-001 від 09.01.2008. Зустрічний позов мотивує тим, що в кредитному договорі, укладеному між сторонами, не зазначена інформація, передбачена ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а в графіку погашення заборгованості (Додаток № 2 до кредитного договору від 09.01.2008) зазначено лише дату погашення заборгованості та залишок заборгованості за кредитом у доларах США у кожному платіжному періоді, при цьому відповідачем, ані в кредитному договорі, ані в графіку погашення заборгованості не відображено витрат ОСОБА_3, пов'язаних з отриманням кредиту на користь страховиків, оцінювачів, нотаріусів. Окрім цього, банком в порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» ані перед, ані під час укладення кредитного договору не поінформовано ОСОБА_3 в письмовій формі про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіанти погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Таким чином, оформлення Банком інформації щодо сукупної вартості кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту) під час укладення кредитного договору №011-2008-001 від 09.01.2008 виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» та такий кредитний договір укладений з порушенням вимог законодавства про захист прав споживачів.

У судове засідання представник ПАТ «Універсал Банк» не зявився, заявою від 27.08.2018 просить розглядати справу за відсутності уповноваженого представника, позовні вимоги за первісним позовом підтримує у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити за його безпідставністю.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ОСОБА_2 у судовому засіданні вимоги первісного позову не визнала, просила у задоволенні відмовити у повному обсязі. Зустрічну позовну заяву, з урахуванням заяви про зміну підстави позову та збільшення позовних вимог, підтримала, просить задовольнити зустрічний позов.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, від представника ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши вступне слово представника відповідача ОСОБА_2, перевіривши зібрані докази, суд первісні позовні вимоги задовольняє, в задоволенні зустрічного позову відмовляє, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2007 ОСОБА_3 звернувся до ВАТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою позичальника (подружжя) на отримання іпотечного кредиту (а.с. 27).

Судом встановлено, що 09.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №011-2008-001 (на придбання майна), а саме квартири, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 4а (житловий будинок № 7) кв. 25, загальною площею 152,4 кв.м., житловою площею 115,8 кв.м., за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальнику грошові кошти в сумі 120 000 доларів США, а позичальник прийняти такі, належним чином використати та повернути кредит, а також спалити проценти за користування кредитом в розмірі 12, 95 % річних до здачі обєкта в експлуатацію і 12,45 % річних після здачі обєкта в експлуатацію (базова процентна ставка), строком до 01.01.2038. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору (а.с. 8).

Пунктом 1.1.1 цього договору визначено, що за користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 38,85 % річних.

Окрім цього, між сторонами кредитного договору погоджено перелік та вартість супутніх послуг, що надаються кредиторам та третім особам і повязані з отриманням та обслуговуванням кредиту (додаток №1 до кредитного договору), а також графік платежів (додаток №2 до кредитного договору) (а.с. 14-15, 20-23).

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 09.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 011-2008-001-Р, за умовами якого остання зобов'язалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх своїх зобов'язань за кредитним договором (а.с. 24-25).

За умовами п. 3.2 оспорюваного договору забезпеченням виконання зобовязань позичальника за договором щодо погашення кредиту, процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, є іпотека майнових права на квартиру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дж. Вашингтона, 4а (житловий будинок № 7) кв. 25, а також порука ОСОБА_4

Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, видавши (перерахувавши) ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 118 700 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №011В12 від 09.01.2008 (а.с. 26).

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Встановлено, що 29.09.2015 ПАТ «Універсал Банк» на адресу відповдіачів скерував письмові вимоги про негайну сплату простроченої заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій за порушення виконання зобовязань, а також розяснив наслідки невиконання таких повідомлень, проте, останні залишені відповідачами без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена (а.с. 40, 41, 42, 43).

У звязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_3 своїх зобовязань за кредитним договором станом на 09.03.2016 утворилась заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, становить 84 935, 56 доларів США, з яких: 2 801, 60 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; 73 402, 72 доларів США сума дострокового стягнення кредиту; 8 298, 89 доларів США відсотки; 432, 35 доларів США підвищені відсотки (а.с. 5-7).

Разом з тим, заперечуючи первісні позовні вимоги представник відповідача ОСОБА_2 покликається на невідповідність розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки квартира №25, по вул. Дж. Вашингтона, буд.4а у м.Львові введена в експлуатацію 17.04.2008, що підтверджується технічним паспортом від 17.04.2008, а відтак, з 17.04.2008 позичальником підлягали до сплати проценти за користуванням кредитом в розмірі 12,45 % річних, однак, всупереч умовам кредитного договору, ПАТ «ОСОБА_5 банк» за весь період користування кредитними коштами у розрахунку заборгованості долученому до матеріалів позовної заяви нараховано 12,95 % річних. Окрім цього, вважає, що невідповідність розрахунку заборгованості умовам кредитного договору підтверджується також висновком судово-економічної експертизи, згідно з якою нарахування процентів за ставкою 12,95% не відповідає умовам п.1.1. договору №011-2008-001 від 09.01.2008 при умові врахування вводу в експлуатацію обєкта (згідно технічного паспорта на приватизовану квартиру (будинок) від 17.04.2008).

Проте, дані твердження судом не беруться до уваги з огляду на те, що технічний паспорт не є документом, що встановлює виникнення, перехід чи припинення прав на нерухоме майно та не є належним доказом здачі об'єкта в експлуатацію.

З огляду на вищевикладене, позивачем правомірно застосовано проценту ставку 12,95 % за весь період прострочення заборгованості з 01.06.2015 по 09.03.2016 та підвищені відсотки в розмірі 38, 85 %.

При цьому, розмір процентної ставки 12,95 % відповідачем ОСОБА_3 визнавався, оскільки останній протягом періоду з 09.01.2008 по 31.05.2015 сплачував заборгованість по кредиту та нарахованих відсотках в повному обсязі, що також підтверджується представленою випискою по рахунку з 09.01.2008 по 23.08.2016 (а.с. 95-107).

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.1 ст.543 ЦК України в разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників), що має місце в даному випадку, кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, оскільки на день звернення Банку до суду зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 та за договором поруки поручитель ОСОБА_4 в повному обсязі не виконали, допустивши утворення заборгованості, а тому позивач має право вимагати від обох відповідачів як солідарних боржників сплату простроченої заборгованості за кредитним договором в розмірі 2 801, 60 доларів США, суми дострокового стягнення кредиту в розмірі 73 402, 72 доларів США, 8 298, 89 доларів США нарахованих відсотків та 432, 35 доларів США підвищених відсотків.

Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачі своїх зобовязань за договорами кредиту та поруки не виконали, не представили суду жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача, а тому первісний позов слід задовольнити і стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 84 935, 56 доларів США в солідарному порядку.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд враховує положення ст. 215 ЦК України, за якими підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За положеннями ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту своїх прав визнання кредитного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач за зустрічним позовом в силу положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх позовних вимог.

Проте, не знайшли свого підтвердження посилання позивача за зустрічним позовом на те, що ПАТ «Універсал Банк» порушив вимоги статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, виходячи з наступного.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору) договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

У ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 цього Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У пункті 8.5 кредитного договору встановлено, що позичальник, зокрема, підтверджує, що до укладення ним цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора, а саме: найменування та місцезнаходження кредитора - юридичної особи та його структурного підрозділу; умови кредитування (зокрема, щодо можливої суми кредиту, строку, на який кредит може бути одержаний, мети, для якої кредит може бути використаний; форми та видів його забезпечення; необхідності здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, яким вона здійснюється; наявних форм кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями Позичальника; типу процентної ставки (фіксованої, плаваючої тощо); переваг та недоліків пропонованих схем кредитування); орієнтовну сукупну вартість кредиту (з урахуванням: (а) процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); (б) варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; (в) можливості та умов дострокового повернення кредиту) тощо.

Враховуючи наведене, не заслуговують на увагу суду покликання позивача за зустрічним позовом на те, що всупереч ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ані перед, ані під час укладення кредитного договору не поінформував відповідача в письмовій формі про: наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; тип відсоткової ставки; орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіанти погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги. Більше того, орієнтовна сукупна вартість кредиту є визначена в Додатку №1 та Додатку №2 до кредитного договору, а саме щодо розміру погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, платежів за надані супутні послуги на користь банку та на користь третіх осіб, розміру процентної ставки, абсолютного значення подорожчання кредиту.

На переконання суду, ОСОБА_7 до підписання договору мав можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір підписаний та виконувався сторонами протягом 2008 2015 роки.

Зазначене свідчить про те, що укладений між сторонами кредитний договір відповідає положенням ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім цього, покликання представника ОСОБА_2 в підтвердження позову на висновок проведеної судово-економічну експертизи не береться судом до уваги. Дійсно, з висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №294/170 від 29.09.2017 вбачається: 1) під час дослідження розрахунку заборгованості станом на 09.03.2016 встановлено неузгоджені дані щодо наступного: планові платежі у додатку №2 «Графік платежів» перевищують платежі розраховані до сплати згідно з розрахунку заборгованості; нарахування процентів за ставкою 12,95% не відповідає умовам п.1.1 кредитного договору №011-2008-001 від 09.01.2008 при умові врахування вводу в експлуатацію обєкта (згідно технічного паспорта на приватизовану квартиру (будинок) від 17.04.2008); встановлено невідповідність дати зарахування коштів у виписки банку за період з 09.01.2008 по 23.08.2016, який передбачено для здійснення розрахунково-касового обслуговування операцій позичальника з надання та погашення кредиту та датам зарахування коштів зазначеним у розрахунку заборгованості станом на 09.03.2016; 2) реальна процентна ставка на момент укладення кредитного договору складає 14,05 % та є вищою від зазначених в договорі процентів за користування кредитом; 3) абсолютне значення подорожчання кредиту складає 235724 доларів США (а.с. 159-176).

Відповідно до ст.71 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України).

Згідно із ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997, № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» при дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що сам по собі висновок експерта про те, що оформлення Банком інформації щодо сукупної вартості кредиту (у вигляді реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту), під час укладення кредитного договору №011-2008-001 від 09.01.2008, виконано з недотриманням «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», не може бути самостійною правової підставою для визнання недійсним кредитного договору в цілому.

Отже, встановлено, що сторонами в момент укладення договору виконано вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» щодо укладення кредитного договору в письмовій формі та зазначення у ньому передбачених законом обов'язкових умов, кредитний договір укладений за домовленістю сторін з досягненням всіх істотних умов договору. ОСОБА_3 був вільний у виборі фінансових установ для отримання кредиту, так і у виборі форми кредитування (у національній чи іншій валюті), а його особистий підпис на спірному договорі свідчить про вільне волевиявлення учасників спірного правочину під час його укладення, відповідач понад 7 років здійснював щомісячні платежі за користування кредитом в розмірах, обумовлених оскаржуваним договором, погодився і свідомо укладав оспоюваний кредитний договір з метою отримання необхідної йому суми для придбання квартири на найвигідніших для нього умовах на 30 років у випадку дотримання строків внесення платежів, отримав того ж дня еквівалентну суму, з приводу чого не виникало на протязі 7 років жодних непорозумінь у ОСОБА_3 Тому відсутні підстави вважати, що положення вищевказаного договору суперечить вимогам закону, а оцінка, яка надається представником відповідача по сплину 9 років, є суто субєктивною, штучною, випливає з особистої зацікавленості відповідачів як боржників і сторони договору, а також ця позиція розцінюється судом як така, що спрямована на зменшення грошових зобовязань перед банком.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

На підставі ст. 141 КПК з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, повязані зі спалою судового збору в розмірі 33 392, 42 грн., а саме по 16 696 грн. 21 коп. з кожного

На підставі ст. ст. 11, 18, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 16, 203, 215, 526, 530, 612, 625, 628, 638, 543, 553, 554, , 631, 638, 1048-1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 71, 81, 89, 110, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 011-2008-001 від 09.01.2008 в розмірі 84 935, 56 доларів США, з яких: 2801,60 доларів США - прострочена заборгованість, 73 402,72 долари США -сума дострокового стягнення кредиту, 8 298,89 доларів США - відсотки, 432,35 доларів США- підвищені відсотки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 16 696 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати в розмірі 16 696 грн. 21 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору відмовити.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк"- м.Київ, вул.Автозаводська, 54/19, , МФО 322001, р/р 2428.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН-.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН-.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 05.09.2018.

Суддя: О.Ю.Горбань