Провадження № 2/161/4103/18
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що вона з 14.10.2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого 24.02.2008 року у них народився син ОСОБА_3. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2011 року їх шлюб було розірвано, а також вирішено стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.10.2011 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що відповідач немає постійного місця роботи, зі слів його рідних та знайомих він їздить на сезонні роботи за кордон. У звязку з неофіційним працевлаштуванням ОСОБА_2, та враховуючи підвищення цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищення рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, розмір аліментів, що стягується за рішенням суду від 12.12.2011 року є недостатнім для належного утримання сина. Будь-якої матеріальної допомоги, окрім стягуваних аліментів, відповідач для сина не надає. ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, інших дітей та утриманців немає, у звязку з чим просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3А, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засідання пояснив, що він є інвалідом 3-ї групи, у звязку з чим отримує пенсію у розмірі 1452 грн. на місяць. За фахом він водій, однак усі його намагання працевлаштуватися виявляються безрезультатними. На весні 2018 року він їздив за кордон на заробітки, але це було лише раз. Позовні вимоги визнав частково, суму аліментів, яку погоджується сплачувати на утримання дитини вказати не може.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2017 року по 12.12.2011 року (а.с. 5).

За час шлюбу у сторін 24.02.2008 року народилася спільна дитина син ОСОБА_3 (а.с. 4).

Неповнолітній син мешкає разом з матірю позивачкою ОСОБА_5

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.12.2011 року, яким було розірвано шлюб між сторонами, також вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3А, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частки його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.10.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Судом також встановлено, що у звязку з одруженням, прізвище позивачки було змінене з «Запорожець» на «Фурман». Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ № 215395, виданого Гординянською сільською радою Самбірського району (а.с. 6).

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 висловив таку правову позицію: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 19.04.2017 року було встановлено інвалідність 3-ї групи строком до 01.05.2019 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 та довідкою до акту огляду МСЕК № 740632 від 05.01.2017 року (а.с. 18-19). Розмір його щомісячного доходу становить 1452 грн. щомісячно. На його утриманні інших неповнолітніх дітей, утриманців не має.

відповідач має заробіток у розмірі більшому ніж зазначений ним у судовому засіданні Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що, та відповідно здатний сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_6 України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Суд вважає доведеним, що у звязку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо зміни способу стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, а також те, що обовязок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 спроможний та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1050 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Згідно ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-VIII, установлено розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2018 році, зокрема: прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня становить 2027 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів, судом також враховується положення ч. 2 ст. 182 СК України, яким передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в грошовому еквіваленті, станом на 1 грудня 2018 року становить 1013,5 грн.

Згідно з розясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає компенсація витрат по судовому збору на користь держави в розмірі 704 грн. 80 коп.

На підставі ст. ст. 180-182, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнення аліментів стягувати з ОСОБА_2, який народився 14.02.1987 року в с. Смолява Горохівського району Волинської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1050 (одна тисяча п»ятьдесят) гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення в повному обсязі складене 20 грудня 2018 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7