Справа № 645/1172/18
Провадження № 2/645/1193/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2

секретар судового засідання - Савченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_1, про стягнення матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до відповідача ОСОБА_4. Позов обґрунтовувала тим, що 12 грудня 2017р. о 09 год. 05 хв. по пр. Московському на перехресті біля будинку № 252-Б в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «КІА CEED», державний номер НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_1 та транспортного засобу «DODGE NITRO», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4. Внаслідок ДТП транспортний засіб марки «КІА CEED», державний номер НОМЕР_1, належний на праві власності ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження через порушення ОСОБА_4 п. 10.9. Правил дорожнього руху України, який керував транспортним засобом марки «DODGE NITRO». Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2018р. відповідача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Цивільно-правова відповідальність відповідача, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ СК «ВУСО», відповідно до діючого полісу № АК/4366534 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, дійсного до 24.04.2018р. Франшиза згідно вказаного полісу складає 2000 грн.. Після ДТП позивач звернулась до ПрАТ «СК «ВУСО» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 12.12.2017р. та заявою про страхове відшкодування від 12.12.2017р.. Після отримання ПрАТ «СК «ВУСО» повідомлення про ДТП, спеціалістом страхової компанії було оглянуто транспортний засіб позивача, з метою складення ремонтної калькуляції та встановлення суми вартості відновлювального ремонту. Крім того, в той же день 12.12.2017р. позивач звернулась до ПАТ «Завод Фрунзе» (офіційний дилер «КІА», де було придбано автомобіль позивача), для визначення вартості проведення ремонтних робіт автомобіля «КІА CEED», державний номер НОМЕР_1, з метою повернення його до первісного належного технічного стану, в якому він перебував до ДТП. Вартість таких ремонтних робіт, згідно рахунку № 3иФ-0372551 від 12.12 2017р., наданого ПАТ «Завод Фрунзе», склала 18140,34 грн.. Зазначений рахунок було надано до ПрАТ «СК «ВУСО», з метою отримання страхового відшкодування на вказану суму коштів. Однак, страхова компанія не взяла до уваги вказаний рахунок ПАТ «Завод Фрунзе» щодо суми вартості відновлювального ремонту, надавши при цьому відповідь позивачу, в якій повідомила, що вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції № 820910 від 19.12.2017р. становить 13 143,62 грн. Одночасно ПрАТ «СК «ВУСО» зазначило наступне розяснення розрахунку суми страхового відшкодування, а саме:

13 143,62 грн. - 2 190,60 грн. - 2 000,00 грн. = 8 953,02 грн., де:

13 143,62 грн. - вартість відновлювального ремонту; 2 190,60 грн. - вартість ПДВ;

2 000,00 грн. - франшиза; 8 953,02 грн. - сума страхового відшкодування.

Таким чином, згідно калькуляції ПрАТ «СК «ВУСО» сума страхового відшкодування склала 8 953,02 грн..

26.02.2018р. ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8 953,02 грн. позивачу. Не погоджуючись з сумою страхового відшкодування, позивач звернулась до державної установи ХНІДСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_5, з метою проведення незалежної оцінки завданих збитків в результаті ДТП. Для проведення незалежної оцінки завданих збитків і огляду транспортного засобу позивача було запрошено відповідача та представників ПрАТ «СК ВУСО», які належним чином були повідомлені про проведення такого огляду. 12.02.2018р. на території державної установи ХНІДСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_5, експертом, за участю представників ПрАТ «СК «ВУСО», був здійснений огляд транспортного засобу «КІА CEED» державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2521 від 15.02.2018р., встановлено, що загальна сума матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «КІА CEED» становить - 31 056,50 грн..

За проведення експертного дослідження позивачем було сплачено суму у розмірі 2230,80 грн..

27.02.2018р. за письмовою вимогою позивача, відповідачем було здійснено виплату франшизи, відповідно до його полісу № АК/4366534 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в розмірі 2000 грн..

Однак, оскільки розмір виплаченого страхового відшкодування не покриває збитків, а відповідач - ОСОБА_4, якого визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, відмовився відшкодовувати різницю фактично завданої шкоди та уже здійсненої страхової виплати, позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом для стягнення з відповідача завданої матеріальної та моральної шкоди.

Позивач просила стягнути з ОСОБА_4: майнову шкоду в межах різниці між фактичним розміром завданих матеріальних збитків на ремонт транспортного засобу в сумі 15 528,25 грн. і страховою виплатою в сумі 8 953,02 грн. та виплаченою франшизою у розмірі 2000 грн., а саме 4 575,23 грн.; майнову шкоду втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 15 528,25 грн.. Також завдану моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, витрати на проведення товарознавчої експертизи у розмірі 2 230,80 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн., а також судовий збір у розмірі 704,80 грн..

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, при цьому пояснив, що ДТП відбулась з вини відповідача по справі, до ДТП автомобіль був новим. Страхова компанія зробила розрахунок відшкодування та сплатила позивачу 8 953,02 грн., відповідачем була сплачена франшиза в розмірі 2000 грн., відшкодування по покрило усіх завданих збитків. При проведенні автотоварознавчого дослідженні в ХНДІ судових експертиз були присутні власник автомобіля, представник страхової компанії, запрошувався відповідач ОСОБА_4. Зазначив, що спричинена моральна шкода позивачу полягає у тому, що у позивача є маленька дитина, вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, після пошкодження автомобіля була змушена їздити на СТО, на експертизу та витрачати марно час. Змінився звичайний спосіб життя позивача. Також зазначив, що на даний час автомобіль відремонтований.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вважає ОСОБА_4 неналежним відповідачем по справі, так як його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ВУСО». Також зазначила, що завдана моральна шкода позивачу не була підтверджена будь-якими доказами.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з"явився, але подав відзив на позовну заяву, згідно якого він посилався на те, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ПАТ «СК «ВУСО», страховик відшкодовує заподіяну в результаті ДТП шкоду життю, здоров»ю та майну третіх осіб, відповідно до ліміту відповідальності. Згідно полісу АК/4366534 ліміт страхової відповідальності становить 100000 грн., розмір страхового відшкодування повністю покриває заподіяну позивачу матеріальну шкоду. Просив відмовити у задоволенні позову. (а.с.62-66)

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що він використовував автомобіль «КІА CEED», як чоловік відповідача. 12.12.2017 року до ДТП він стояв на червоному світлі світлофору, поблизу був припаркований автомобіль відповідача, який почав рухатись заднім ходом та відбулось ДТП. Також зазначив, що він був присутній при огляді транспортного засобу при проведення автотоварознавчого дослідження та особисто викликав на дослідження відповідача по справі.

Представник третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Допитаний в якості свідка фахівець ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав та розяснив наданий ним висновок автотоварознавчого дослідження.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2017 року близько 09.05 годин по пр.. Московському 252 Б в м. Харкові сталася ДТП за участю ОСОБА_4, який керував транспортним засобом «DODGE NITRO», номерний знак НОМЕР_2 та ОСОБА_1, який керував транспортним засобом «КІА CEED», номерний знак НОМЕР_1. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду від 14.12.2017 року (а.с.15).

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18 січня 2018 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. (а.с.14)

Автомобіль «KIA CEED», номерний знак АХ8041СI, належить на праві власності ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХМ 379272.(а.с.18)

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «DODGE NITRO», номерний знак НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується полісом АК/ 4366534. Страхову компанію було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду представником позивача 12.12.2017 року, позивачем була подана до страхової компанії відповідна заява про страхове відшкодування (а.с.19,20,22).

На письмову вимогу позивача відповідачем була виплачена франшиза в розмірі 2000 гривень, що підтверджується вимогою від 20.02.2018 року та копією розписки від 27.02.2018 року (а.с.25,26)

Згідно листа ПрАТ «СК «ВУСО» за вих. № 1121 від 05 лютого 2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» було розглянуто заяву щодо пошкодження автомобіля ОСОБА_3 марки «КІА CEED», номерний знак НОМЕР_1, та прийнято рішення про проведення ОСОБА_3 виплати страхового відшкодування у розмірі 8953,02 грн.. За повідомленням представника позивача дане страхове відшкодування було позивачу сплачено (а.с.30).

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 2521 від 15.02.2018 року, Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл.проф. ОСОБА_5 було встановлено суму матеріальної шкоди спричиненої автомобілю позивача на суму 31056,50 грн.(а.с.32-36)

Згідно зазначеного висновку встановлена вартість втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 15528,25 грн.

За проведення даного авто товарознавчого дослідження позивачем було сплачено 2230 грн., що підтверджується копією квитанції від 12.02.2018 року (а.с.40)

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ії цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка їх завдала.

Частиною 1 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

При цьому, особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. (п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»)

Згідно п.1 ч.1 ст.. 1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Пунктом 16 Постанови передбачено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 1192 ЦК України - з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено, що ДТП відбулось з вини відповідача ОСОБА_4, який на правовій підставі керував транспортним засобом, та між його діями та наслідками, що настали є безпосередній причинний звязок, що встановлено постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.01.2018 року, то сума відшкодування має бути стягнута саме з нього в розмірі зазначених витрат позивача - в межах різниці між фактичним розміром завданих матеріальних збитків на ремонт транспортного засобу в сумі 15 528,25 грн. і страховою виплатою в сумі 8 953,02 грн., а саме в розмірі 4 575,23 грн., також підлягає стягненню майнова шкода втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 15 528,25 грн., яка не відшкодовується страховою компанією згідно із ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Щодо вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 3 000,00 грн. суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що позивачу були спричинені моральні страждання, які полягали у моральних стражданням сприводу пошкодження належного їй майна.

Судом встановлено, що порушення правил безпеки руху з боку відповідача заподіяло позивачу моральні страждання, спричинені переживаннями з приводу пошкодження майна, інші доводи позивача щодо спричинення моральної шкоди не були доведені. Заявлені позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 3000 грн. оцінені нею суб'єктивно і є завищеними, у зв'язку з чим вважає за необхідне задовольнити їх на суму 1500 грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи те, що правову допомогу було надано не адвокатом, а фахівцем в галузі права, а відшкодуванню підлягає тільки витрати на правничу допомогу адвоката, то у стягненні 1000 гривень необхідно відмовити.

Згідно ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України - розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку із чим із відповідача має бути стягнено на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн., а також витрати на підготовку автотоварознавчого експертного дослідження в розмірі 2230,89 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 259, 263, 263-265 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_1, про стягнення матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, в рахунок відшкодування майнової шкоди 4575 (чотири тисячі п"ятьсот сімдесять п"ять) гривень 23 копійки, суму втрати товарної вартості транспорного засобу в розмірі 15528 (п"ятнадцять тисяч п"ятьсот двадцять вісім) гривень 25 копійок, в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 1500 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, судовий збір в розмірі 704 гривені 80 копійок, за проведення автотоварознавчого дослідження 2230,80 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення лише вступної та резолютивної частин судового рішення, а також у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_4.

Відповідач: ОСОБА_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Представник відповідача: ОСОБА_2, адреса: АДРЕСА_1.

Треті особи:ОСОБА_1,проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_5.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», адреса: м. Київ, вул. Каземира Малевича, 31, .

Повне судове рішення складено 14 грудня 2018 року.

Суддя - І. В. Ульяніч