Головуючий суду 1 інстанції - Третяк О.Г.
Доповідач -Лозко Ю.П.
Справа № 409/680/17
Провадження № 22ц/782/590/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Лозко Ю.П. (суддя-доповідач),

суддів: Ермакова Ю.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Подрябінкіна Я.Г.

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргуОСОБА_2

на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 травня 2018 року (суддя Третяк О.Г.)

у справі про стягнення коштів з повнолітнього сина на покриття витрат, викликаних хворобою батька

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 03 грудня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4, а до цього часу з лютого 2008 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідач ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4.

Відповідач мешкав окремо від батька ОСОБА_4

З травня 2012 року ОСОБА_4 був встановлений онкологічний діагноз, що призвело до фінансових витрат на лікування.

Позивач з 2011 року є інвалідом другої групи, а з 2012 року - пенсіонером по інвалідності.

У зв'язку з недостатністю коштів на лікування, 28 жовтня 2013 року чоловік позивача ОСОБА_4 уклав кредитний договір №500425534 з ПАТ «Альфа-Банк» на суму 22160,00 грн.

Позивач також вказала, що лише у 2014 році на лікування її чоловіка ОСОБА_4 було витрачено 7288,86 грн. а саме, у квітні 53,72 грн., у травні 2795,14 грн., у червні 3484,70 грн., у липні 955,30 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 помер.

Після смерті чоловіка позивача залишилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 15570,37 грн.

Позивач зазначає, що повнолітній син ОСОБА_4 - відповідач ОСОБА_3 не піклувався про батька під час його хвороби, матеріальної допомоги не надавав, участі у похованні не приймав, а тому, посилаючись на ст. ст. 172, 202, 203 СК України, просила суд, стягнути з відповідача на її користь кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням піклування у розмірі 50%, які складаються з:

-3644,43 грн. - сума половини витрат на лікування за 2014 рік;

-7785,18 сума половини заборгованості за кредитом, а всього 11429,61 грн.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 травня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_3 до суду не надійшов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, суд визнав неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржника, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що позивач з 03 грудня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_4

Відповідач є сином ОСОБА_4

У 2012 році батько відповідача ОСОБА_4 захворів на рак, в зв'язку з чим виникла необхідність у проходженні курсу лікування та хіміотерапії, що призвело до значних витрат.

За життя чоловік позивача ОСОБА_4 у жовтні 2013 року оформив кредит в ПАТ «Альфа -Банк» у сумі 22160 грн., який погашено частково, сума заборгованості складає 15570,37 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року чоловік позивача - ОСОБА_4 помер.

Позивач є пенсіонером та має інвалідність другої групи.

Вимогами частини першої статті 202 СК України передбачений обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Крім сплати аліментів дочка, син зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю, що передбачено статтею 203 СК України.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може ухвалити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними, що передбачено статтею 206 СК України.

Вимогами частини 3 статті 172 СК України передбачено стягнення коштів за рішенням суду на покриття витрат, пов'язаних із наданням піклування, якщо повнолітні діти не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вважала справедливим стягнення з відповідача коштів у розмірі 50 % на покриття витрат, пов'язаних із наданням нею піклування за померлим чоловіком ОСОБА_4, оскільки після смерті останнього залишились кредитні зобов'язання, які вона виконує за мірою можливості, а відповідач в свою чергу не піклувався про фактично непрацездатного та останнім часом немічного батька.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд керувався ст. ст. 172,202-203,206 СК України та дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, оскільки лише батьки мають право звернутися до суду за захистом своїх прав, а позивачем не надано доказів, що померлий ОСОБА_4 за життя звертався до суду з позовом до свого сина ОСОБА_3 про стягнення аліментів або додаткових витрат, пов'язаних з хворобою батька, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З такими висновками суд погоджується та зазначає, що за змістом позовних вимог, позивач просила суд стягнути з відповідача в якості 50 відсотків від суми витрат за 2014 рік на лікування у розмірі 3644,43 грн., проте ці вимоги суду не доведено належними доказами у відповідності до ст. ст. 76,77 ЦПК України, а щодо вимог про стягнення 7785,18 грн., що є половиною від суми заборгованості за кредитом, суд зауважує, що право звернення до суду з вимогами стосовно стягнення кредитної заборгованості має виключно кредитор, в даному випадку ПАТ «Альфа - Банк».

Отже, висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову є вірним.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 27 серпня 2018 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Ю.В.Ермаков

М.В. Назарова