Справа № 351/1717/18
Номер провадження №2/351/755/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Собка В.М.,

секретаря Нагірняк В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 4/5 частини нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на 4/5 частини нерухомого майна.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що будинковолодіння, що розташоване в с.Джурів, вул.Кобилянської,36, Снятинського району Івано-Франківської області. Дане господарство належало до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 р. проживали головою двору був ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, членами колгоспного двору були: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (померла 16.04.2014 р.), дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та позивачка онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, а отже, у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Виходячи із принципу рівності часток, кожному з членів двору станом на 15.04.1991 р. належало по 1/5 частині будинковолодіння.

16.08.2014 р. померла баба позивачки ОСОБА_5, яка до своєї смерті посвідчила заповіт від 17.06.2014 р.. Згідно якого все своє майно посвідчила на користь позивачки.

10.07.2018 р. мати позивачки ОСОБА_2 відповідачка по справі, нотаріально відмовилась від свої частки в майні колгоспного двору на користь позивачки. 31.07.2018 р. батько позивачки ОСОБА_3 відповідач по справі нотаріально відмовився від свої частки в майні колгоспного двору на користь позивачки. В даний час позивачка, з відповідачем по справі ОСОБА_4 не може врегулювати право користування частками в майні колгоспного двору, а тому вимушена звернутися до суду із позовом в якому просить визнати за нею право власності на 4/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в с.Джурів, вул.Кобилянської, 36, Снятинського району, Івано-Франківської області за відповідачем ОСОБА_4 право власності на 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в с.Джурів, вул.Кобилянської, 36, Снятинського району, Івано-Франківської області

Представник позивачки подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просила задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності .

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в нотаріально му порядку відмовилася від належної їм частки в майні колгоспного двору (а.с.20,21 ), в судове засідання не зявилися.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, де зазначив, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати у його відсутності .

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Суд перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

З свідоцтва про право власності від 08.12.1988 р. на житловий будинок, вбачається, що житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що знаходиться в с. Джурів, вул.Кобилянської, 36, Снятинського району, Івано-Франківської області, належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_4

З довідки від 06.07.2018 р., виданої Джурівською сільською радою слідує, що станом на 15.04.1991 р. в колгоспному дворі, що в с. Джурів, Снятинського району були зареєстровані: голова двору ОСОБА_4, 1 936 р.н., дружина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, (померла 16.08.2014 р.), дочка ОСОБА_2, 1970 р.н, зять ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5

З довідки від 25.07.2018 р., виданої Джурівською сільською радою вбачається, що за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, числиться земельна ділянка 0,25 га., для обслуговування житлового будинку.

З свідоцтва про народження виданого на ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, слідує, що батьками останньої записано ОСОБА_3 та ОСОБА_2

З нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_8 від 10.07.2018 р. слідує, що остання відмовилась від своєї частки в колгоспному дворі на користь дочки ОСОБА_9

З нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 31.07.2018 р. слідує, що останній відмовився від своєї частки в колгоспному дворі на користь дочки ОСОБА_9

Згідно заповіту від 17.06.2014 р.н, посвідченого секретарем Джурівської сільської ради ОСОБА_5 заповіла все своє майно на користь ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

З свідоцтва про смерть виданого на ОСОБА_5, вбачається, що остання померла 17.08.2014 р.

З свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 І-НМ № 144709, слідує, що 05.05.2015 р. ОСОБА_10 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. Після одруження останній присвоєно прізвище «Магазейнова».

З свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 І-НМ № 056207, слідує, що 21.11.1995 р. ОСОБА_11 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб. Після одруження останній присвоєно прізвище «Михальчук».

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 07.08.2018 р., 21.06.1995 р. зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно роз"яснення п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності" із наступними змінами, відповідно до положення ст.17,18 Закону "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюється на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону з 15.04.1991 року. До правовідносин, які виникли раніше застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбано до 15.04.1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір часток члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Згідно ст.120 ЦК України (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ст.126 Цивільного кодексу Української РСР, - працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, на

Згідно приписів статей 316,319, 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Таким чином судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 має право на 4/5 частини у житловому будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Кобилянської,36 в с. Джурів Снятинського району Івано-Франківської області.

В решті позову слід відмовити, оскільки відповідач вправі сам звернутися за захистом свого порушеного права і позовні вимоги щодо встановлення за відповідачем права власності не врегульовані нормами чинного законодавства.

На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1233 ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України Про власність, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частини житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по вул. Кобилянської,36 в с. Джурів, Снятинського району Івано-Франківської області.

В іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Собко В.М.