Ухвала

03 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 202/1892/17

провадження № 61-40341 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Хопти С. Ф. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня

2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ендотехномед» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня

2018 року було направлено на адресу Верховного Суду 07 липня 2018 року, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, визначеного ЦПК України.

У прохальній частині касаційної скарги зазначено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Перевіривши доводи заявника про поновлення строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, вважаю, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

За змістом 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

За змістом частини четвертої статті 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Як на підставу поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, заявник посилається на те, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції вона отримала 29 березня 2018 року, проте не оскаржувала її протягом передбаченого законом строк, адже вважала що суд апеляційної інстанції скасує або частково змінить ухвалу суду першої інстанції про відмову у поверненні судового збору.

Наведену підставу для поновлення пропущеного процесуального строку не можна вважати поважною, а безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, заявнику слід звернутись до суду касаційної інстанції з клопотанням (заявою) про поновлення строку касаційного оскарження, у якому (якій) навести поважні підстави для поновлення такого строку та надати докази для їх підтвердження.

Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 762 грн.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року має сплатити 352 грн 40 коп. судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у вказаній справі становить 76 195 грн матеріальних збитків.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позовної заяви) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 1 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1 600 грн.

Враховуючи викладене, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 3 156 грн 630 коп. судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі м. Києва, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої та частини третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підстав пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати причину пропуску строку на касаційне оскарження, наведену у клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження, неповажною.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2018 року, постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 травня

2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до

03 жовтня 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ф. Хопта