Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 621/39/15-ц

провадження № 61-304св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго»,

третя особа - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_4 та Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року у складі суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ДП «НЕК «Укренерго»), третя особа - ОСОБА_5, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що він працював у відокремленому підрозділі «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» (далі - Північна ЕС) з 18 листопада 2009 року на різних посадах, наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 223-к від 23 квітня 2014 року був переведений на посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду Північної ЕС. Вказував, що 30 вересня 2014 року його було попереджено про припинення трудового договору у зв'язку зі скороченням штату працівників підприємства з 01 грудня 2014 року. 23 жовтня 2014 року його було ознайомлено з переліком вакантних посад ДК «НЕК «Укренерго», на підставі чого він надав згоду на переведення його на посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальника служби. При цьому на вимогу керівництва підтвердити свій стан здоров'я, він 14 листопада 2014 року надав висновок медичної комісії про придатність для роботи за вакантною посадою, яка була ним обрана та відповідала кваліфікації, однак всупереч цієї домовленості, на вказану посаду було призначено іншого працівника.

Зазначав, що наказом Північної ЕС № 349-к від 11 грудня 2014 року він був з порушенням діючого порядку незаконно звільнений з посади заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду Північної ЕС, у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Профспілковий комітет, членом якого він є, не надав згоди на його звільнення. При цьому в поданні до профспілкового комітету, надісланому для отримання згоди на звільнення позивача, містяться безпідставні висновки керівництва Північної ЕС щодо його несумлінного ставлення до своїх посадових обов'язків, а також аналіз роботи під час обіймання позивачем посади директора Північної ЕС. На думку позивача, інформація, яка міститься в поданні керівництва підприємства є неправдивою, та такою що принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

У зв'язку з порушенням відповідачем права позивача на повагу до гідності, честі, ділової репутації та у зв'язку з незаконними діями відповідача щодо звільнення позивачу була спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що втрачені нормальні життєві зв'язки, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення його прав та глибину душевних страждань, вважав за необхідне стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду.

Посилаючись на викладені обставини, з урахуванням уточнень, просив визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення № 349-к від 11 грудня 2014 року, поновити його на роботі на посаді заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; визнати інформацію щодо неналежного виконання ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків, яка міститься в поданні до профспілкового комітету Північної ЕС від 24 квітня 2014 року, недостовірною та зобов'язати відповідача спростувати вказану інформацію, письмово звернувшись до профспілкового комітету Північної ЕС; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду завдану в наслідок порушення його прав та незаконного звільнення в сумі 100 000 грн; допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати за один місяць.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ № 349-к від 11 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_4 з посади заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго». Поновлено ОСОБА_4 на посаді заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго». Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 11 грудня 2014 року по 01 вересня 2017 року у розмірі 472 596 грн 29 коп. Визнано інформацію, викладену в поданні відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» ДП «НЕК «Укренерго» до профспілкового комітету відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 24 листопада 2014 року, а саме: «у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків, згідно звітів щодо виконаної роботи, які були надані ОСОБА_4 директору Північної ЕС». Зобов'язано керівництво відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» спростувати вказану інформацію у такий же спосіб, який її було розповсюджено, а саме: шляхом направлення письмового звернення до профспілкового комітету відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» про визнання вказаної інформації недостовірною. Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_4 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі та в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року викладено абзац п'ятий резолютивної частини рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року в наступній редакції: «Визнати інформацію, викладену в поданні відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до профспілкового комітету відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 24 листопада 2014 року, а саме: «у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх трудових обов'язків, згідно звітів щодо виконаної роботи, які були надані ОСОБА_4 директору Північної ЕС», недостовірною». Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_4 судові витрати, понесені у зв'язку з оплатою судово-психологічної експертизи № 7979 від 28 березня 2017 року в сумі 13 240 грн.

Додатковим рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_4 судові витрати, понесені у зв'язку з оплатою комісійної судово-медичної експертизи № 230-КЕ/2015/пп від 04 грудня 2015 року в сумі 2 015 грн 17 коп. Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» на користь держави судовий збір в розмірі 4 884 грн 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що звільнення позивача є незаконним у зв'язку із недотриманням відповідачем при звільненні порядку, передбаченого частиною першою статті 40, частини третьої статті 49-2 та статті 43 КЗпП України, зокрема позивача не було призначено на запропоновану вакантну посаду, на яку він погодився, проте було призначено іншого працівника, незважаючи на те, що ОСОБА_4 надав медичну довідку на підтвердження можливості за станом здоров'я виконувати запропоновану роботу; рішення профспілкового органу про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору є обґрунтованим, оскільки питання надання згоди на звільнення ОСОБА_4 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України було предметом розгляду двох засідань первинного профспілкового комітету. Обґрунтування прийняття рішення первинного профспілкового комітету щодо відмови у наданні згоди роботодавцю на звільнення позивача з роботи за ініціативою власника міститься у протоколах засідання, на які є посилання у тексті рішення профспілкового комітету від 01 грудня 2014 року.

Також, місцевий суд виходив із того, що поширена в поданні на ім'я голови первинної профспілкової організації інформація щодо ОСОБА_4 є негативною та недостовірною, тому підлягає спростуванню у такий же спосіб, який її було розповсюджено, а саме шляхом направлення письмового звернення до профспілкового комітету відокремленого підрозділу «Північна ЕС» про визнання вказаної інформації недостовірною. Крім того, суд суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_4 завдано моральної шкоди, внаслідок незаконного звільнення та розповсюдження недостовірної інформації, розмір компенсації якої визначив у сумі 50 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ДП «НЕК «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна ЕС» задоволено частково. У задоволенні позову ОСОБА_4 про захист честі та гідності, визнання інформації недостовірною, зобов'язання її спростувати відмовлено, рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року в цій частині скасовано. В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року змінено.

Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна ЕС» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік, з урахуванням сплати податків, зборів та інших платежів, у розмірі 150 266 грн 42 коп.

Стягнуто з ДП «НЕК «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Північна ЕС» на користь ОСОБА_4 15 000 грн в рахунок компенсації моральної шкоди, завданої порушенням прав при звільненні.

В іншій частині, що стосується визнання незаконним звільнення ОСОБА_4 та поновлення на роботі, а також звернення рішення районного суду до негайного виконання залишено без змін. Додаткові рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 вересня 2017 року та від 13 жовтня 2017 року скасовано. Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача відбулося із порушенням трудового законодавства, зокрема, частини першої статті 40, частини третьої статті 49-2 та статті 43 КЗпП України, а саме: позивач не був призначений на запропоновану вакантну посаду, на яку він погодився, натомість на цю посаду був прийнятий інший працівник. Вакантна посада заступникаголовного інженера з протиаварійної роботи - начальникаслужби, на яку погодився позивач, не віднесена до посади із шкідливими умовами праці чи шкідливим фактором виробничого середовища, ця посада не була атестована як посада зі шкідливими умовами праці, тому відповідач не мав права направляти позивача для проходження обов'язкового попереднього медичного огляду працівника. Також, рішенням профспілкового органубуло відмовлено у наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_4, яке є обґрунтованим.

Зменшуючи розмір суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, апеляційний суд виходив із того, що розгляд справи понад рік відбувався внаслідок проведення судово-психологічної експертизи, призначеної за заявою позивача для вирішення питання про можливий розмір грошової компенсації за заподіяні позивачу моральні страждання. Підставою для призначення такої експертизи було доповнення ОСОБА_4 первинного позову вимогою про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та поширенням неправдивої інформації. Такі процесуальні дії позивача, інтереси якого представляв адвокат, мали умисний характер та призвели до затягування розгляду справи на строк понад один рік.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині спростування недостовірної інформації, суд апеляційної інстанції виходив із того, що керівництво надіслало до профспілкової організації певну службову інформацію, в якій в межах своєї компетенції надало свою оцінку професійним якостям працівника, профспілковий комітет у свою чергу відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» перевірило надану інформацію, з нею не погодилось, на підставі чого не було надано згоди на звільнення позивача. Такі судження за своїм змістом перебувають в компетенції керівництва і мають суто оціночний характер, який не був підставою для дисциплінарного стягнення чи звільнення позивача, тому відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» самі по собі не підлягають окремому спростуванню або доведенню їх правдивості.

З урахуванням обставин справи, глибини душевних страждань позивача, пов'язаних із його звільненням, того факту, що судом були захищенні його права, присуджений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 грн, не у повній мірі відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, тому апеляційний суд зменшив розмір моральної шкоди до 15 000 грн.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині скасування рішення суду першої інстанції та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що з вини позивача справа розглядалась понад один рік, оскільки за клопотанням позивача судом було призначено судово-психологічну експертизу, у зв'язку з тим, що самостійно позивач не мав можливості надати докази розміру моральних страждань, які були йому заподіяні незаконним звільненням. Проте жодних дій щодо затягування проведення експертизи позивачем здійснено не було, порушення строків проведення експертиз сталися з вини експертів, які витребовували додаткові матеріали, після чого справа відкладалась з незалежних від позивача причин. Також, судом апеляційної інстанції при зменшенні розміру моральної шкоди було порушено принципи справедливості та розумності, не враховано вину відповідача та глибину моральних страждань позивача. Крім того, судом апеляційної інстанції безпідставно скасовані додаткові рішення суду першої інстанції про стягнення з відповідача вартості проведеної експертизи.

У касаційній скарзі, поданій у січні 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ДП «НЕК «Укренерго» просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 є інвалідом другої групи та дійшов помилкового висновку про відсутність необхідності в проходженні ним медичного огляду. Також суд апеляційної інстанції дійшов помилкогово висновку про те, що відмова профспілкової організації у наданні згоди на звільнення позивача є обґрунтованою, тому судом апеляційної інстанції надано невірну оцінку дослідженим у справі доказам. Звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штату працівників здійснено роботодавцем з дотриманням вимог чинного законодавства, тому відсутні підстави стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди.

У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_4 - ДП «НЕК «Укренерго» зазначило про те, що касаційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню. Судово-психологічна та судово-медична експертизи були призначені за клопотанням позивача, інтереси якого представляв адвокат, тому суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме дії позивача та його представника призвели до тривалого розгляду справи понад один рік. Також необгругтованими є доводи касаційної скарги в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на касаційну скаргу ДП «НЕК «Укренерго» - ОСОБА_4 зазначив про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. Суд дійшов вірного висновку про те, що посада, яку було запропоновано позивачу не відноситься до категорії посад зі шкідливими умовами праці, тому у роботодавця були відсутні підстави для направлення позивача для проходження медичного огляду. Також суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про обґрунтованість відмови профспілкового комітету у наданні згоди на звільнення позивача. Крім того, безпідставними є доводи касаційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки суди встановили факт завдання позивачу моральної шкоди.

21 лютого 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційні скарги ОСОБА_4 та ДП «НЕК «Укренерго»не підлягають задоволенню.

Суди установили, що на підставі наказу Північної електроенергетичної системи № 224-к від 18 листопада 2009 року ОСОБА_4 працював на посаді заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду Північної електроенергетичної системи.

Наказом НЕК «Укренерго» № 16-к від 14 лютого 2011 року ОСОБА_4 був призначений на посаду директора Північної електроенергетичної системи.

Наказом ДП «НЕК «Укренерго» № 223-к від 23 квітня 2014 року ОСОБА_4 був переведений на посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду Північної ЕС.

Відповідно до наказу № 264 від 30 вересня 2014 року директора Північної ЕС ДП «НЕК «Укренерго» на підставі факсограм ДП «НЕК «Укренерго» від 08 вересня 2014 року №01/01-9/9905 та від 26 вересня 2014 року № 01/01-9-1/10736 було виведено зі штату посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду, а також начальника служби протиаварійної роботи і технічного нагляду та введено одну посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальник служби протиаварійної роботи і технічного нагляду, тобто відбулося скорочення штату.

30 вересня 2014 року ОСОБА_4 був письмово повідомлений про наступне вивільнення. Дане попередження мало застереження, що у разі появи впродовж двомісячного терміну вакансій, що відповідають його кваліфікації та стану здоров'я йому буде направлено пропозицію даної роботи.

23 жовтня 2014 року ОСОБА_4 ознайомився з переліком запропонованих вакантних посад на підприємстві, що відповідають його кваліфікації та стану здоров'я, та погодився на запропоновану посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальника служби.

Установлено, що 28 листопада 2014 відповідно до наказу №328-к з посади заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальника служби було звільнено на підставі статті 38 КЗпП України ОСОБА_7 та призначено ОСОБА_8, ці призначення відбулися після надання ОСОБА_4 своєї згоди на його переведення на цю посаду.

У пропозиції від 11 грудня 2014 року про ознайомлення із переліком вакантних посад ПівнічноїЕС ОСОБА_4 зазначив про те, що йому вже було зроблено пропозицію щодо вакантних посад, проте відповідачем було складено акт про відмову ОСОБА_4 від запропонованих посад.

Наказом Північної ЕС № 349-к від 11 грудня 2014 року ОСОБА_4 був звільнений з посади заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду Північної ЕС у зв'язку зі скороченням штату працівників, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Подання до профспілкового комітету Північної ЕС від 24 листопада 2014 року про надання згоди на звільнення ОСОБА_4 з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, уповноваженим органом власника мотивовано тим, що відповідно до наказу Північної ЕС № 264 від 30 вересня 2014 року на вказаному підприємстві скорочується посада заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду, яку обіймає ОСОБА_4 Вказано, що 23 жовтня 2014 року ОСОБА_4 адміністрація запропонувала перелік усіх вакантних посад у ДП НЕК «Укренерго» і він дав свою згоду на переведення на посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальника служби протиаварійної роботи і технічного нагляду. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх посадових обов'язків на попередніх посадах, які виразились у безпідставному звільненні працівника, частого перебування у щорічних відпустках, не виявленні бажання приймати участь у відрядженнях, проходження медичного огляду у іншому медичному закладі, ніж той, до якого його було направлено керівництвом. До переведення на посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду ОСОБА_4 обіймав посаду керівника Північної ЕС. За цей час було звільнено згідно з пунктом 3 статті 40 КЗпП України ОСОБА_9, яку відповідно до рішення апеляційного суду Харківської області від 19 серпня 2014 року було поновлено на посаді та виплачено суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Мали місце позови до судових інстанцій і від інших працівників, яких було звільнено за угодою сторін. Під час перевірки фінансово-господарської діяльності за період 2013-2014 років в Північній ЕС було виявлено найбільшу кількість порушень, на підставі яких слідчим відділом Харківського міського управління ГУ МВС України в Харківській області проводиться досудове розслідування, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000258 від 03 вересня 2013 року, та зареєстроване за ознаками частини п'ятої статті 191 КК України.

Згідно відповіді первинної профспілкової організації працівників енергетики та електротехнічної промисловості України № 502-47 від 03 грудня 2014 року вказане подання було розглянуто на протязі двох засідань, із витребуванням додаткової інформації стосовно обґрунтування скорочення посади та підстав для звільнення працівника, за участі представника адміністрації Північної ЕС та ОСОБА_4, після їх розгляду профспілковий комітет 01 грудня 2014 року вирішив відмовити у наданні згоди адміністрації Північної ЕС на звільнення ОСОБА_4 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Положеннями частини другої статті 40 КЗпП Українивизначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП Українипри скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Встановивши, що позивач погодився на запропоновану вакантну посаду, а саме - заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальника служби, проте на вказану посаду було призначено іншу особу, а також врахувавши відмову первинної профспілкової організації на звільнення позивача, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем було порушено вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника.

Доводи касаційної скарги ДП «НЕК «Укренерго» про те, що позивачем, який є інвалідом другої групи, не надано підтвердження можливості за станом здоров'я обіймати посаду заступника головного інженера з протиаварійної роботи і технічного нагляду - начальника служби, на яку він погодився, не заслуговують на увагу та спростовуються встановленими судом обставинами.

Установлено, що згідно довідки МСЕК серії 10 ААА № 601389 ОСОБА_4 в результаті огляду від 16 березня 2011 року визнаний інвалідом другої групи за загальним захворюванням, протипоказаннями зазначені: тяжка фізична праця, тривале перебування у вимушеній позі, психоемоційне навантаження.

30 жовтня 2014 року ОСОБА_4 було направлено для проходження медичного огляду до товариства з обмеженою відповідальністю «НДІ профілактичної медицини», з яким Північною ЕС укладено договір № 80-6/1502-14 від 18 квітня 2014 року на проведення медичних оглядів працівників Північної ЕС.

ОСОБА_4 звернувся до іншого медичного закладу, а саме до Комунального закладу охорони здоров'я «Комсомольська міська лікарня» Зміївського району Харківської області.

Згідно довідки від 18 листопада 2014 року ОСОБА_4 придатний за станом здоров'я виконувати роботу заступника головного інженера з протиаварійної роботи та технічного нагляду - начальника служби з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вакантна посада - заступник головного інженера з протиаварійної роботи - начальник служби, на яку погодився позивач, не віднесена до посади із шкідливими умовами праці чи шкідливим фактором виробничого середовища, ця посада не була атестована як посада зі шкідливими умовами праці, тому відповідно до пункту 1.3 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ від 21 травня 2007 року за № 246, не потребувала медичного огляду працівника певних категорій. Вказана посада не належить до Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року № 163. Згідно Правил охорони праці під час експлуатації ЕОМ, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці України від 10 лютого 1999 року № 21 робота на комп'ютері не відноситься до категорії шкідливих і важких.

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду про те, що у відповідача були відсутні підстави направлення позивача для проходження медичного огляду.

Відповідно до частини першої статті 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до частини сьомої зазначеної статті рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування такої відмови, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації (профспілкового представника).

Тобто, за змістом цієї норми суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення.

Апеляційний суд дав належну оцінку рішенню профспілкового комітету про відмову у наданні згоди на звільнення позивача та правильно виходив із того, що ця відмова відповідає критеріям обґрунтованості у розумінні частини сьомої статті 43 КЗпП України та частини шостої статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Доводи касаційної скарги ДП «НЕК «Укренерго» про те, що відмова первинної профспілкової організації належним чином не аргументована і не містить посилань на правове обґрунтування незаконного звільнення працівника, спростовуються встановленими судом обставинами.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один рік, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що розгляд справи понад один рік відбувався внаслідок проведення судово-психологічної експертизи, призначеної за заявою позивача для вирішення питання про можливий розмір грошової компенсації за заподіяні позивачу моральні страждання ухвалою суду першої інстанції від 17 квітня 2015 року. Підставою для призначення такої експертизи було доповнення ОСОБА_4 18 березня 2015 року первинного позову вимогою про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та поширенням неправдивої інформації, який був прийнятий до спільного розгляду судом.

Отже правильними є висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для застосування частини другої статті 235 КЗпП України та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не більше як за один рік після звільнення, а доводи касаційної скарги ОСОБА_4 цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У справі, яка переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що ОСОБА_4 звільнено із порушенням норм трудового законодавства, дійшли обґрунтованих висновків про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди.

Зменшуючи розмір моральної шкоди, суд апеляційної інстанції визначив розмір відшкодування такої шкоди з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про необхідність збільшення розміру відшкодування моральної шкоди, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки стосуються переоцінки доказів, що відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК Українина стадії перегляду справи у касаційному порядку не допускається.

Також є безпідставним посилання ОСОБА_4 в касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції безпідставно скасовано додаткові рішення суду першої інстанції про стягнення на його користь витрат за проведення судових експертиз, оскільки оскаржуваним рішенням суду апеляційної інстанції вирішено питання про стягнення з відповідача витрат, в тому числі пов'язаних з оплатою судово-психологічної експертизи в сумі 1 986 грн.

Інших доводів, зокрема щодо вирішення позовних вимог про спростування недостовірної інформації касаційні скарги не містять, тому відсутні підстави для перегляду оскаржуваного рішення апеляційного суду у цій частині.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційних скарг висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та касаційну скаргу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

В.С. Висоцька

С.Ю.Мартєв