Єдиний унікальний номер 725/4623/18
Номер провадження 2-о/725/61/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2018 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Войтуна О.Б.

при секретарі Дженджері К.І.,

за участю

заявника: ОСОБА_1,

заінтересованої особи: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2018 року заявник звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, посилаючись на те, що перебувала у шлюбі із гр.. ОСОБА_2. Від вказаного шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці, від 09.10.2017 року між ними було розірвано шлюб. З моменту розлучення ОСОБА_2 почав поводити себе агресивно та неадекватно. З жовтня 2017 року заважає їй самостійно проживати та наполягає, щоб вона повернулась до нього та вони спільно проживали. На протязі доби може здійснювати декілька телефонних дзвінків, як зі свого номеру так і з інших та погрожує розправою. Через постійний психологічний тиск вона змушена, змінювати місце проживання, однак він її постійно знаходить та продовжує вчиняти тиск.

Внаслідок чого вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів та з ними проводили профілактичні бесіди, однак він продовжує вчиняти зазначене.

На підставі викладеного з посиланням на норми матеріального та процесуального права просила суд видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 яким тимчасово обмежити його права, а саме обмежити спілкування з дитиною; заборонити наближатися на 200 метрів до: місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по вул. Південно-Кільцевій, 29/149 у м. Чернівці, місця навчання ОСОБА_3, місця спортивного клубу, який відвідує ОСОБА_3 та місця роботи ОСОБА_1; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та спілкуватися із нею; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з ними через інші засоби звязку і через третіх осіб строком на 6 місяців.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити з підстав викладених у ній.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив суд не застосовувати відносно нього обмежувальний припис, так як він намагається налагодити сімейні відносини із колишньою дружиною. Не заперечував ту обставину, що він намагається контактувати із заявницею та сином, однак жодних насильницьких дій відносно них не вчиняє.

Суд дослідивши письмові докази по справі, заслухавши присутніх учасників судового процесу, приходить до наступного.

За положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09.10.2017 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

22.07.2005 року у них народився син ОСОБА_3 (а.с. 6).

Відповідно до відповіді начальника Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 12.09.2017 року було зареєстровано та розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 та за її результатом було складено відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 8).

Згідно відповіді начальника Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області від 23.10.2017 року було зареєстровано та розглянуто заяву гр. ОСОБА_1 та за її результатом було проведено з ОСОБА_2 профілактичну бесіду (а.с. 9).

Крім того за зверненням ОСОБА_1 працівниками Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, відносно ОСОБА_2 було складено протокол за ст. 173 КУпАП, відповідно до листа від 20.08.2018 року (а.с.10).

При цьому заявницею не надано суду копії судових рішень які набрали законної сили про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за зазначеними протоколами про адміністративні правопорушення, а також не заявлено клопотань про їх витребування.

При цьому суд при розгляді даної заяви, враховуючи специфіку процедури розгляду вказаної категорії справ, яка обмежена часовим проміжком (72 години), позбавлений можливості ініціювати збір додаткових доказів.

Таким чином, наявність складених протоколів відносно ОСОБА_2 не може бути визнано судом, як доведений факт вчинення будь-яких протиправних дій відносно заявниці та/або сина ОСОБА_3.

Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено рівність прав та обовязків батьків, щодо дитини. Намагання ОСОБА_2 приймати участь у вихованні їх спільної дитини, що не суперечать загальним моральним засадам суспільства не можуть бути підставою для застосування відносно останнього обмежувального припису.

Так відповідно до ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоровю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на колишнє подружжя.

Згідно ст. 24 Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обовязків. У відповідності до ч. 3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи викладене, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення сторін, оцінивши ризики, а також відсутність доказів вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_2 відносно заявниці та їх спільного сина, керуючись внутрішнім переконанням, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому в її задоволені слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 12, 13, 81, 89, 258-268, 294, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені заяви ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Чернівці, вул. Головна, 185/23) заінтересована особа ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Чернівці, вул. Головна, 185/23) про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун