Провадження №2/522/4796/18
УХВАЛА

18 грудня 2018 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси, у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю Кравчук Т.С.

Ухвалою суду від 16.12.2016 року позову заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

21.12.2015 року представником позивачки було подано заяву, якою він усунув недоліки, встановлені в ухвалі суду від 16.12.2016 року.

Ухвалою суду від 22.12.2015 року провадження у справі було відкрито.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року №1093/0/15-18 про звільнення ОСОБА_11 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Кравчук Т.С. Антонецького С.Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII. Вказаним Законом вводиться в дію нова редакція Цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України (в новій редакції), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п.9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою суду від 08.06.2018 року справу прийнято до провадження судді Домусчі Л.В. та ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 17.09.2018 року.

Сторони у підготовче засідання 17.09.2018 року не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2018 року.

До суду 25.09.2018 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації позивачки, з якої вбачається, що ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, 06.02.2016 року змінила прізвище на Альм, як ОСОБА_1 зареєстрована з 29.11.2010 року за адресою: Одеська область, Білґївський район, АДРЕСА_1.

У судове засідання призначене на 13.11.2018 року позивачка не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Інші учасники справи у судове засідання 13.11.2018 року не зявилися, були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 18.12.2018 року.

У судове засідання призначене на 18.12.2018 року позивачка не зявилася, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Інші учасники справи у судове засідання 18.12.2018 року не зявилися, були повідомлені належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Судом здійснювалися виклики позивачки ОСОБА_1 за двома відомими адресами.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов'язки, визначені законом або судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез'явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, його представник, не з'являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом у грудні 2015 року, представник позивача не цікавиться розглядом справи, позивачка не зявляється у судові засідання, не надавши докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час.

Суд вбачає, що поштова кореспонденція з відомостями про час та місце слухання справи 13.11.2018 року та 18.12.2018 року направлялась на відомі суду адреси позивачки.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про належне сповіщення сторони позивача

З огляду на те, що позивачка двічі не з'явилася у судове засідання та не подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення майнової та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

З огляду на те, що позивачка та її представник двічі не з'явилися у судове засідання та не подали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення майнової та моральної шкоди підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10-13, 43, 131, 210, 223, 247, 257, 268, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси протягом 15-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 18 грудня 2018 року

Суддя: Домусчі Л.В.