Справа № 515/1117/18
Провадження № 2/515/1800/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2018 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тимошенка С.В.

за участю: секретаря Коренчук О.Е.

представника позивача адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

20 липня 2018 року ОСОБА_3 в особі свого представника предявив вказаний позов, поси- лаючись на наступні обставини.

Його дідусь ОСОБА_4 помер 03.02.2013 р. в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, після його смерті залишилась земельна ділянка площею 7,21 га, що розташована на тери- торії Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області. За життя дідусь зробив заповідальне розпорядження та заповів йому державний акт на право на земельну ділянку. При зверненні до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, він отримав відмову, мотивовану тим, що спадкодавець заповів державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, замість того щоб заповісти земельну ділянку, право власності на яку посвідчено вищезазначеним право- встановлюючим документом. Вказані недоліки позбавляють можливості нотаріуса відкрити спад- кову справу, а його скористатись своїм правом на спадок. Зважаючи на те, що успадкувати земель- ну ділянку у нотаріальному порядку він не має можливості, просив визнати за ним право власності на спадкове майно.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути сп- раву за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за від- сутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву до суду та позивачу не надіс- лав.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійс- нюється.

Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв'язку з визнанням позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Ко- дексом випадках.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

З копій: паспорту № 001987422 та свідоцтва про народження серії ЖД № 392113 (а.с.3,5) видно що позивач народився 28.02.1993 р. в с.Білолісся Татарбунарського району Одеської області, його батьками зазначені ОСОБА_5 та ОСОБА_6

З копії свідоцтва про народження серії І-БМ № 399764 (а.с.5) слідує, що батько позивача ОСОБА_7 народився 15.12.1967 р., його батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 325783 (копія на а.с.6), дідусь позивача ОСОБА_4 помер 03.02.2013 р. в с.Білолісся Татарбунарського району області.

Заповітом, посвідченим секретарем Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одесь- кої області 20.10.2010 р. (копія на а.с.8), підтверджується, що ОСОБА_4 на випадок своєї сме- рті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів державний акт на право власності на земель- ну ділянку серії ЯА № 373644 своєму онуку ОСОБА_3 Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 32 від 20.10.2010 р. (а.с.9).

Копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯА № 373644 (а.с.10) підтверджується, що земельна ділянка площею 7,21 га, що розташована на території Бі- лоліської сільської ради, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарсько- го виробництва, передана у приватну власність ОСОБА_4

Вартість земельної ділянки площею 7,21 га, що перебувала у власності ОСОБА_4 станови- ть 158939 грн., що видно із звіту про експертну грошову оцінку, складеного ФОП «ОСОБА_9М.» (а.с.12-13).

Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після спадкодавця ОСОБА_4 померлого 03.02.2013 р. у звязку з тим, що в заповіті спадкодавець заповів не зе- мельну ділянку, а державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.11).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду Украї- ни № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», згідно ст.1225 ЦК Ук- раїни, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодав- ця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за прави- лами позовного провадження.

За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізи- чної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України.

Згідно з ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

В силу ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а та- кож інших учасників цивільних відносин.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спад- щину чи не прийняти її.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості у звязку з тим, що згаданий заповіт не відповідає вимогам чинного законодав- ства.

Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на земельну ділянку пло- щею 7,21 га, яка розташована на території Білоліської сільської ради, що залишилася після смерті ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1216, 1217, 1225, 1233, 1235, 1268 ЦК України, ст.ст. 76-80, 82, 200, 206, 211, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну діля- нку в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, який народився 28.02.1993 р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 7,21 га, яка розташована на те- риторії Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 373644, виданого Татарбунарською рай- онною державною адміністрацією Одеської області 04 жовтня 2005 року на імя ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Тимошенко