_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9624/18
Провадження № 2/520/5538/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Коваленко О.Б.

За участю секретаря Маценко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Київський районний відділ м.Одеси Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про позбавлення права користування житлом шляхом виселення та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, про позбавлення права користування житлом шляхом виселення та зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач посилається на те, що відповідно договору купівлі-продажу від 02 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_1 придбав на свої кошти квартиру АДРЕСА_2 і є її єдиним власником. В даній квартирі зареєстрована та проживає колишня дружина ОСОБА_1, нині ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з якою був розірваний шлюб ще у 2010 року, та проживає без реєстрації її чоловік ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Однак, ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 не дають позивачу ОСОБА_1 користуватися своєю квартирою на свій розсуд розпоряджатися нею, вони навіть не впускають його в квартиру. Оскільки відповідачі не є власниками житла, вони підлягають виселенню у зв'язку з тим, що незаконно займають квартиру.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які повідомлений про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що згіднодоговору купівлі-продажу 02 липня 2003 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2. (а.с.4)

Відповідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано 14 вересня 2010 року, актовий запис за №561. (а.с.6)

В даній квартирі зареєстрована та проживає відповідачка ОСОБА_3 (колишня Вервицька )ОСОБА_7, довідка за №2037 від 12.07.2018 року.(а.с.5)

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням.

Суд звертає увагу на те, що позивачем ОСОБА_1 було придбано спірну квартиру у період знаходження його у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2. Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Суд звертає увагу на те, що шлюб було розірвано, а майно не поділено; таким чином, виникли правовідносини колишнього подружжя. Основне правило щодо правового режиму подружнього майна після розірвання шлюбу визначається в ч. 1 ст. 68 СК України, п. 44 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Воно полягає в тому, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Це означає, що таке майно залишається спільним незалежно від того, скільки часу спливло після розірвання шлюбу. Набуте під час шлюбу нерухоме майно зберігає режим спільного майна й після розірвання шлюбу.

Що стосується вимог щодо позбавлення ОСОБА_3 права користування житлом за адресою: АДРЕСА_1, шляхом виселення, суд визначає, що позивачем не представлено ніяких доказів того, що дана особа користується житлом за вказаною адресою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення права користування житлом шляхом виселення та зняття з реєстрації, є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13,76-81, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Київський районний відділ м.Одеси Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про позбавлення права користування житлом шляхом виселення та зняття з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено у строк по 27.12.2018 року включно.

Суддя Коваленко О. Б.