ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Суми

Справа №575/245/18

Номер провадження 22-ц/788/1490/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Хвостика С. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 25 червня 2018 року, ухваленого під головуванням судді В'юник Н.Г. у приміщенні Великописарівського районного суду Сумської області

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІ «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Пунктом 8 частини першої розділу ХIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, також визначено, що утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У березні 2018 року АТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до ОСОБА_1 з позовом, неодноразово уточнюючи який вказувало, що відповідно до укладеного між сторонами договору № б/н від 18 серпня 2014 року відповідачка отримала кредит у розмірі 13 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 19 листопада 2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість у розмірі 20 480 грн 04 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань після ухвалення рішення суду за нею за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 109 418 грн 82 коп., яку позивач і просив стягнути з неї в судовому порядку.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 25 червня 2018 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Вказує, що суд безпідставно не урахував, що у даному випадку дія спірного кредитного договору після ухвалення рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором не припинилася, тому позивач вірно нараховував відсотки та пеню за період після ухвалення рішення суду та до повного погашення заборгованості, стягнутої цим рішенням.

Колегія суддів заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 18 серпня 2014 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, шляхом оформлення й підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 13000 грн. на платіжну картку під 30 % річних (а. с. 11, 12).

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 19 листопада 2015 року на задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 з останньої на користь банку стягнуто заборгованість за укладеним між ними кредитним договором № б/н від 18 серпня 2014 року у сумі 20 480 грн 04 коп.(а. с. 6-7, 144-145).

Зі змісту цього рішення слідує, що з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість станом на 31 серпня 2015 року.

Постановою начальника Великописарівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мовчан Л.О. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 575/1052/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 20 480 грн 04 коп. закінчено у зв'язку зі стягнення вказаної суми у повному обсязі (а. с. 86).

З наданого позивачем розрахунку слідує, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором за відповідачкою за період з 01 вересня 2015 року по 30 квітня 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 109 418 грн 82 коп., з яких: 106 118 грн 82 коп. - заборгованість по відсотках та 3 300 грн пені (а. с. 146).

Відповідно до частини 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України)

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до серпня 2017 року, а також передбачили сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів.

Відтак, у межах строку кредитування до серпня 2017 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит, сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами та нараховану банком пеню. Починаючи з вересня 2017 року, відповідачка мала обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і умови договору щодо обов'язку сплати пені, можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Звідси, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом, вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитом має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Відповідна правова позиція висловлена у постанові ВП ВС від 4 липня 2018 року (справа № 310/11534/13-ц, провадження № 14-1543 цс 18).

Ураховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» у жовтні 2015 року було заявлено позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення усієї суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 18 серпня 2015 року, тому саме з цього часу у позивача припинилося право нараховувати обумовлені договором проценти та пеню.

За таких умов, суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, права і обов'язки сторін, їхні доводи та заперечення, дійшов до обґрунтованого висновку про безпідставність позову.

Викладені обставини спростовують доводи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти та пеню до повного погашення заборгованості за кредитом.

Таким чином, оскаржене рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 25 червня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді : С. Г. Хвостик

С. С. Ткачук