АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/6452/2018
справа №756/5737/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м.Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

судді-доповідача ПоліщукН.В.

суддів Вербової І.М., Соколової В.В.

за участю секретаря судового засідання Амборської Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Садівницького товариства &qu т;ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001&q?ОБ; на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва, постановлену під головуванням судді Васалатія К.А. 19 червня 2018 року, у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Садівницького товариства «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» про визнання неправомірним рішення про виключення з членів товариства, поновлення в членах товариства, визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити дії,-

встановила:

В травні 2018 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулись до суду з позовом, у якому просили: визнати неправомірним рішення СТ &q?ір;ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001&qu;Ч; про виключення їх з ленів товариства та зобов&q?ва;язати поновити їх членство; визнати неправомірним відключення від електропостачання та відновити його; заборонити використовувати як підставу виключення з членів товариства заборгованість зі сплати вступних, цільових та членських внесків; визнати неправомірними та заборонити вчиняти дії та висувати вимоги про стягнення вступних, цільових та членських внесків, що були предметом розгляду цивільних справ.

В червні 2018 року позивачі звернулись із заявою про забезпечення позову, у якій просили:

1. Заборонити СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» відключати електропостачання від електричних мереж СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001», а також від інших джерел електропостачання, які знаходяться за межами СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001»:

- в житловому будинку, розташованому на земельній ділянці АДРЕСА_1 у СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» (адреса: м.Київ, вул. Богатирська 30-Б), власником якого є ОСОБА_2;

- в житловому будинку, розташованому на земельній ділянці АДРЕСА_2 у СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» (адреса: м.Київ, вул. Богатирська 30-Б), власником якого є ОСОБА_4;

- в житловому будинку, розташованому на земельній ділянці АДРЕСА_3 у СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» (адреса: м.Київ, вул. Богатирська 30-Б), власником якого є ОСОБА_5;

- в житловому будинку, розташованому на земельній ділянці АДРЕСА_4 у СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» (адреса: м.Київ, вул. Богатирська 30-Б), власником якого є ОСОБА_6

2. Заборонити СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» вчиняти дії та висувати вимоги по стягненню з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 вступних, цільових та членських внесків за період часу з січня 2005 року по червень 2015 року, які були предметом розгляду цивільних справ:?

- № 756/11568/15-ц, в якій ухвалено рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року (з урахуванням ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року про виправлення описки);

- №756/11571/15-ц, у якій ухвалене рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2016 року;

- №756/11564/15-ц, в якій ухвалено рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року;

- №756/8273/17, в якій винесено постанову Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2018 року. ,

3. Заборонити СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» нараховувати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та стягувати збитки від інфляції, неустойку, пеню та притягати до іншої встановленої законом відповідальності за порушення грошових зобов'язань за несплачені нами вступні, цільові та членські внески за період часу з січня 2005 року по червень 2015 року, які були предметом розгляду цивільних справ:

- № 756/11568/15-ц, в якій ухвалено рішення Оболонського районного суду міста Києва від 27 вересня 2016 року (з урахуванням ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2016 року про виправлення описки);

- №756/11571/15-ц, у якій ухвалене рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 квітня 2016 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2016 року;

- №756/11564/15-ц, в якій ухвалено рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 вересня 2016 року;

- №756/8273/17, в якій винесено постанову Апеляційного суду міста Києва від 24 січня 2018 року.

Заяву обґрунтовують тим, що, незважаючи на наявність судових рішень щодо спору про стягнення боргу, які позивачами виконані, та цього позову, відповідач не дає можливості користуватися електричною енергією, зокрема і тією, яка вимушено поставляється з інших джерел на договірних засадах.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року заяву про забезпечення позову задоволено у повному обсязі.

Не погодившись з постановленою ухвалою, СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вжиті судом заходи забезпечення позову є фактичним вирішенням спору, оскільки вимоги є ідентичними. Вказує, що відповідачі проклали електричний кабель через територію СТ «ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001» з іншого джерела живлення та з порушенням технічних норм та норм безпеки, відтак задовольнивши заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції фактично погодив такі дії позивачів.

Зазначає, що суд не з&quf";ясував, яким чином вимоги про стягнення внесків та нарахування пені і інфляційних втрат може зробити неможливим виконання рішення у цій справі.

Вказує також, що компетенція суду не поширюється на внутрішні питання товариства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачі посилаються на обставини, із якими звернулись до суду, вказують на законність ухвали, необхідність та відповідність позовним вимогам вжитих заходів забезпечення позову. Зазначають, що заборона нарахування штрафних санкцій є необхідною, оскільки убезпечить їх нарахування у майбутньому та від подачі аналогічного позову. Вказують, що заходи забезпечення позову не тотожні позовним вимогам, оскільки перші діють лише на час розгляду справи.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п.3 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду судом у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

В судовому засіданні представник Садівницького товариства &quol;ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001&q?му; доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_7 проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що їх невжиття може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Як роз»яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

З матеріалів справи убачається, що позивачі звернулись до суду із вимогами про визнання неправомірним рішення відповідача про виключення позивачів із складу членів СТ &q?ть;ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001&q?ну; та зобов&q?з ;язання поновити їх в складі членів цього товариства; визнання неправомірними дій товариства по відключенню електропостачання та зобов&q?ов;язання за власний рахунок відновити електропостачання від електричних мереж СТ &quді;ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001&q?лю; в належних позивачам житлових будинках; заборону відповідачу використовувати як підставу виключення позивачів із складу членів цього товариства наявність заборгованості по сплаті вступних, цільових та членських внесків в період з січня 2005 року по червень 2015 року; визнання неправомірними та заборону відповідачу вчиняти дії та висувати вимоги по стягненню з позивачів вступних, цільових та членських внесків в період з січня 2005 року по червень 2015 року.

З наведеного убачається, що суд першої інстанції, постановивши ухвалу про забезпечення позову, фактично частково вирішив спір між сторонами до прийняття рішення по суті, оскільки вжиті заходи забезпечення позову за своїм змістом є тотожними заявленим позовним вимогам, що є порушенням частини 10 статті 150 ЦПК України.

Вирішуючи питання, суд першої інстанції не навів мотивів прийнятого судового рішення, не зазначив, яким чином невжиття визначених заходів забезпечення може вплинути на можливість реалізації остаточного рішення у випадку задоволення позову.

Відповідно до ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи,є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Садівницького товариства &qu c;ЧОРНОБИЛЕЦЬ-2001&qu='; задовольнити, ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 червня 2018 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2018 року.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді І.М. Вербова

В.В.Соколова