Справа № 351/268/16-ц
Номер провадження №2/351/16/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого-судді Калиновського М.М.

з участю секретаря Равлюк М.І.,

позивачів - відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника

позивачів-відповідачів ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про реальний розподіл житлового будинку, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності та про право на спадщину, заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, реальний розподіл будинковолодіння та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку та за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про реальний розподіл та визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 17.02.2016р. звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про реальний розподіл житлового будинку. Позовні вимоги мотивували тим, що господарство, яке знаходиться по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже снятинського району станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в склад якого входило шестеро осіб: ОСОБА_7- голова двору, який помер 03.01.2012 р.; ОСОБА_8 його дружина, яка померла 04.06.2000 р.; ОСОБА_3 відповідач по справі; ОСОБА_1, ОСОБА_2 позивачі по справі та ОСОБА_9 чоловік ОСОБА_1, який помер 11.05.2000р.. Кожному із них належало по 1/6 частці майна колишнього колгоспного двору.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. ОСОБА_1 успадкувала 1/12 частину даного будинку після смерті матері ОСОБА_8.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. ОСОБА_1 успадкувала 1/18 частину житлового будинку після смерті чоловіка ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2012р. ОСОБА_1 успадкувала 1/6 частину даного будинку після смерті батька ОСОБА_7.

Таким чином, їй ОСОБА_1 належить 17/36 частин, тобто,1/6+1/18+1/12+1/6= 17/36 часток.

Позивачці ОСОБА_2 належить 1/6+1/18=8/36 часток, а саме: згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. вона успадкувала після смерті батька ОСОБА_9 1/18 частку, а 1/6 частка їй належала згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.06.2004р..

Позивачу ОСОБА_5 належить 1/18 або 2/36 частин даного будинковолодіння згідно свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. після смерті ОСОБА_9.

Таким чином, їм позивачам належить 27/36 частин 17/36+8/36+2/36=27/36.

Кожен з співвласників спільної часткової власності має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці та має право на виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Просять виділити їм позивачам в натурі 27/36 частин спірного житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул.. С.Стрільців, 8, в с. Княже Снятинського району.

ОСОБА_3 14.03.2016р. звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності та про право на спадщину недійсними, реальний розподіл будинковолодіння та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельної ділянки. З врахуванням уточнюючих зустрічних позовних вимог зазначив, що рішенням Снятинського районного суду від 12.04.2006р. встановлено право власності в натурі на частки спірного будинковолодіння за ОСОБА_1, ОСОБА_10 та по зустрічному позову за ними: ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6- донькою ОСОБА_3, яка на той час була малолітня, однак мала статус члена колгоспного двору, тому що народилася 22.06.1989р. і проживала в спірному будинковолодінні, яке станом на 15.04.1991р. відносилось до суспільної групи «колгоспний двір».

Мати ОСОБА_6 недовгий час була членом спірного будинковолодіння та не набула права на частку і на неї не претендує.

ОСОБА_9 чоловік позивачки ОСОБА_1 також нетривалий час був членом господарства, так як з 1985 р. одружився із ОСОБА_1, за час його перебування в господарстві майно істотно не збільшилося, отже, він також не набув права на частку в майні колишнього колгоспного двору, що було встановлено рішенням Снятинського районного суду від 12.04.2006р.. Тому свідоцтво про право власності, видане на ОСОБА_9 на 1/6 частку будинковолодіння від 27.04.2004р., свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.11.2004р. в користь ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_1 в 1/18 частині є недійсними. Тому що кожному з них належало по 1/6 частині, і після смерті ОСОБА_8 її 1/6 частину спадкового майна успадковують її чоловік ОСОБА_7 та її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1, тобто частка 1/6:3=1/18.

Частки ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 становлять по 2/9 частки за кожним. Тому частки відповідача-позивача ОСОБА_3 становить 2/9 частини та частка його доньки ОСОБА_6 становить 1/6, що разом становить 7/18 часток.

23.10.2014р., через вісім років ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до Снятинського районного суду про перегляд рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. за нововиявленими обставинами. Ухвалою Снятинського районного суду від 08.12.2014р. рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. скасовано.

16.01.2015р. Снятинським районним судом постановлено ухвалу про направлення справи для розгляду по підсудності до Городенківського районного суду Івано-Франківської області. 28.05.2015р. ухвалою Городенківського районного суду позовні заяви за їхніми заявами залишені без розгляду.

Просив визнати недійсними свідоцтво про право власності від 27.04.2004р. на 1/6 частину на ОСОБА_9, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_9 від 18.11.2004р. в користь ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_1 в 1/18 частині будинковолодіння. Виділити йому в натурі та визнати за ним право власності на 2/9 частини житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що знаходяться в с. Княже по вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району.

29.08.2016р. ОСОБА_6 звернулася до Снятинського районного суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про реальний розподіл та визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки. Позовну заяву мотивувала тим, що будинковолодіння, яке знаходить в с. Княже по вул. С.Стрільців, 8 Снятинського району відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в якому були зареєстровані: ОСОБА_7 голова двору, який помер 08.01.2012р., ОСОБА_8 його дружина, яка померла 04.06.2000р., ОСОБА_3 їх син, відповідач позивач, ОСОБА_1 їх донька, позивачка-відповідачка, ОСОБА_2 позивачка відповідачка, ОСОБА_9 зять голови двору, який помер 11.05.2000р.

Вона, позивачка народилася 22.06.1989р. у спірному господарстві, незважаючи на те, що її мати не була зареєстрована у даному господарстві, оскільки була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 і з 1988р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з її батьком ОСОБА_3 і вони проживали в спірному будинку.

Оскільки її мати нетривалий час була членом спірного будинковолодіння та не набула права на частку і на таку частку не претендує.

За час перебування у даному житловому будинку ОСОБА_9 чоловіка ОСОБА_1, майно істотно не збільшилось і він не набув права на частку в майні колишнього колгоспного двору, що було встановлено рішенням Снятинського районного суду від 12.04.2006р..

Тому кожному з членів колгоспного двору належало по 1/6 частині майна колгоспного двору.

Частка її батька ОСОБА_3 становить 2/9 частини спірного будинковолодіння та її частка становить 1/6 частину, а разом = 7/18 частин спірного майна.

Біля спірного житлового будинку знаходиться неприватизована земельна ділянка, яка також підлягає розподілу відповідно до часток в житловому будинку.

Просить виділити їй в натурі та визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки, що знаходяться в с. Княже по вул. С.Стрільців, 8 Снятинського району.

Позивачі за первісним позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_5 позов підтримали з підстав викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивачі не мають права на спадщину у спірному будинковолодінні.

Позивач ОСОБА_3 за зустрічним позовом позов підтримав з підстав викладених у ньому.

Відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_5 зустрічний позов не визнали.

Представник позивачки ОСОБА_6 за вторинним позовом позов підтримав з підстав викладених у ньому.

Відповідачі за вторинним позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що первісний позов підлягає до задоволення, зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, та в задоволенні вторинного позову ОСОБА_6 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. спадкоємцями майна ОСОБА_9, який помер 11.05.2000р., є його дружина ОСОБА_1, спадкове майно складається із 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель по вул.. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району.

Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. вбачається, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 18.11.2004р. належить право приватної спільної часткової власності на 1/18 частину спірного будинковолодіння.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. спадкоємцем майна ОСОБА_8, яка померла 04.08.2000р., є її донька ОСОБА_1, спадкове майно складається із 1/12 частини спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/12 частина спірного будинковолодіння.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.07.2012р. спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, який помер 03.01.2012р. (свідоцтво про смерть серії І-НМ № 140240), є його донька ОСОБА_1. Спадкове майно складається із 1/6 частини спірного житлового будинку. Із витягу про державну реєстрацію прав від 30.07.2012р. вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 06.07.2012р. належить 1/6 частина житлового будинку, що в с. Княже, по вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. спадкоємцем майна ОСОБА_9, який помер 11.05.2000р., є його донька ОСОБА_10, спадкове майно складається з 1/18 частини спірного житлового будинку. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. ОСОБА_10 на праві приватної спільної часткової власності належить 1/18 частина спірного житлового будинку.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2004р. вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_9 є його малолітній син ОСОБА_5. Спадкове майно складається із 1/18 частини спірного будинковолодіння. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.04.2005р. вбачається, що ОСОБА_5 належить на праві приватної спільної часткової власності належить 1/18 частина спірного житлового будинку.

Технічний паспорт на спірний житловий будинок виданий на ОСОБА_1.

Із довідки Княженської сільської ради від 09.12.2005р. вбачається, що ОСОБА_6 народилася 22.06.1989р. в с. Княже Снятинського району і проживала там до 07.08.1991р., після чого вибула разом із своєю матірю ОСОБА_11 в с. Рогиню Городенківського району.

Згідно рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. визнано незаконними свідоцтво про право власності від 27.04.2004р. на 1/6 частину будинковолодіння на ОСОБА_9, свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_9 від 18.11.2004р. в користь ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_1 по 1/18 частині будинковолодіння, на майно ОСОБА_8 в користь ОСОБА_1 на 1/12 частину будинковолодіння. Встановлено право власності на частку будинковолодіння, що знаходиться в с. Княже, по вул. С.Стрільців,8 Снятинського району за ОСОБА_1, ОСОБА_10 (з переліком житлових приміщень), а всього на загальну суму 14773 грн. 21 коп., що в ідеальних долях становить 7/18 частин. ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_6 виділено житлові приміщення, всього на загальну суму 26 235 грн. 75 коп., що в ідеальних долях становить 11/18 частин. Зобовязано замурувати входи в житлові приміщення та вирішено стягнути із ОСОБА_3, ОСОБА_7 1174 грн. 72 коп. грошової компенсації в користь ОСОБА_1, ОСОБА_10 різниці вартості часток.

Ухвалою Снятинського районного суду від 08.12.2014р. скасовано рішення Снятинського районного суду від 12.04.2006р. за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про поділ будинковолодіння та зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, визнання незаконним рішення ради та свідоцтва про право власності на майно частково недійсним, встановлення права власності на майно, за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Городенківського районного суду від 28.05.2015р. позовну заяву гуменюк М.В., ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 4/8 частин житлового будинку з господарськими спорудами та ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі залишено без розгляду.

Із заповіту, посвідченого 15.12.2005р. секретарем Княженської сільської ради, вбачається, що спадкоємцем належного ОСОБА_7 на праві власності майна є його син ОСОБА_3.

Із заповіту, посвідченого 26.10.2011р. секретарем Княженської сільської ради, вбачається, що спадкоємцем належного ОСОБА_7 на праві власності майна є ОСОБА_1.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ в Івано-Франківській області від 2014 р. № 09/03-399 вбачається, що підпис 1 від імені ОСОБА_7 на 66 сторінці реєстру для реєстрації нотаріальних дій Княженської сільської ради під 36 номером нотаріальної дії в стовпці «Розписка про одержання оформленого документу» виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. Підпис 2 від імені ОСОБА_7 на 66 сторінці реєстру для реєстрації нотаріальних дій Княженської сільської ради під 36 номером нотаріальної дії в стовпці «Розписка про одержання оформленого документу» виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_7 у заповіті, який складений ОСОБА_7 від 26.10.2011р. та засвідчений секретарем Княженської сільської ради і зареєстрований в реєстрі за № 36 виконаний ОСОБА_7.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Якщо успадковане майно підлягає обовязковій державній реєстрації, то свідоцтво про право на спадщину є для спадкоємців основним правовстановлюючим документом.

Згідно з ч. 1ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці. Вона підлягає перерозподілу між ними.

Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося або сплати грошової компенсації.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Змістом ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ був введений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Положення частини першої та другої ст. 367 ЦК України передбачають, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно приписів ч.ч. 1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 367, 379, 380 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи судового експерта ОСОБА_12 № 18041 від 22.06.2018р. ринкова вартість будинковолодіння, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району за порівняльним підходом станом на дату оцінки 18.06.2018р. становить 313699 грн.; ринкова вартість 27/36 часток будинковолодіння становить 235274 грн.; ринкова вартість 9/36 часток будинковолодіння становить 78425 грн.. Експертом запропоновано три варіанти розподілу будинковолодіння, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району.

Зважаючи на обставини справи, які встановлені в судовому засіданні, взаємовідносини між сторонами, варіанти розподілу спірного будинковолодіння, суд вважає за доцільне виділити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в натурі належні їм 27/36 частин будинковолодіння, що по вул. Січових Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району, відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант розподілу І.

З врахуванням того, що судом проведено поділ вказаного вище майна, суд вважає, що необхідно припинити право спільної часткової власності сторін на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с. Княже, вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району, а тому позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про реальний розподіл житлового будинку підлягає до задоволення.

Що стосується зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності та про право на спадщину, заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, реальний розподіл будинковолодіння та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку, то він підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст..ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства ( за законом або за заповітом) та склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обовязково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, а родинні та інші відносини спадкоємців зі спадкодавцем можуть бути підтверджені свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану; копіями актових записів; копіями рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. При спадкуванні за заповітом перевіряється наявність заповіту. При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом оригінал заповіту, поданий спадкоємцем, залишається у справах нотаріуса.

Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщини інших спадкоємців.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно та зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності.

Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину вносяться нотаріусом до Спадкового реєстру.

Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, за письмовою згодою між спадкоємцями спадщина підлягає перерозподілу, у цьому випадку, відповідно до вимог статті 1300 Кодексу, нотаріус, після повернення попередніх свідоцтв, видає нові свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Якщо свідоцтво про право на спадщину було видано іншим особам( іншим спадкоємцям), то судовий захист їх прав може здійснюватися шляхом визнання таких свідоцтв про право на спадщину частково( або повністю) недійсними та визнання за ними права на відповідну частину спадкового майна.

Аналогічні правові позиції викладені в Постанові ВСУ від 06.06.2012 року.

Як встановлено в судовому засіданні, спадкоємці за заповітом та за законом- позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, в результаті чого їм було видано свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Посилання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_9 чоловік позивачки ОСОБА_1 нетривалий час був членом спірного господарства, у 1985 р. одружившись із ОСОБА_1, в результаті чого за час його перебування в господарстві майно істотно не збільшилося, - суд не може взяти до уваги та вважає недоведеною обставиною в судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 24.06.2004р. було видано на підставі рішення Княженської сільської ради від 27.04.2004р. на ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, як на членів колишнього «колгоспного двору», відповідно до якого кожному з них належало по 1/6 частині спірного житлового будинку. А отже, зі згоди позивачів за первісним позовом ОСОБА_9 отримав право на проживання в спірному будинковолодінні, в результаті чого він станом на 15.04.1991р. проживав в даному житловому будинку, а отже був членом колгоспного двору та набув права на частку у майні колгоспного двору, що не заперечили в судовому засіданні позивачі за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5.

Враховуючи вищезазначені норми права, позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 не спростовано наведені відповідачами за зустрічним позовом та позивачами за первісним позовом обставини справи, а тому що стосується визнання свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину, заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Зустрічний позовом ОСОБА_3 в частині реального розподілу будинковолодіння слід задоволити частково.

У задоволенні вторинного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про реальний розподіл та визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки слід відмовити, оскільки позивачкою ОСОБА_6 не надано належних доказів щодо її зареєстрованого місця проживання у житловому будинку по вул. Січових Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району колишньому «колгоспному дворі» станом на 15.04.1991р.. Тому суд приходить до висновку, що остання не була членом колгоспного двору та не набула права на частку в майні колгоспного двору, а отже, у неї відсутні будь-які підстави для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів із даним позовом.

Згідно ч.1ст.767 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вимоги щодо стягнення судових витрат сторонами не заявлялись.

На підставі викладеного ст.ст. 183, 355, 358, 364, 367, 379, 380 ЦК України, ст. 88 ЗК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про реальний розподіл житлового будинку задоволити.

Здійснити реальний розподіл будинковолодіння, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району Івано-Франківської області з відповідними частинами господарських будівель і споруд та земельної ділянки.

Виділити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 в натурі належні їм 27/36 частин житлового будинку, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже Снятинського району Івано-Франківської області з відповідними частинами господарських будівель і споруд та земельної ділянки, а саме:

влаштувати перегородку в приміщенні 1/1, розділивши нею вказане приміщення на 2 окремі приміщення: приміщення 1-1/ площею 7,0 кв.м. та приміщення 1-1// площею 9,0 кв.м..

Перенести існуючий дверний проріз між приміщеннями 1-1 і 1-3 наступним чином: приміщення 1-3 та новоутворене приміщення 1-1/ повинні бути ізольованими, перенесений дверний проріз повинен забезпечувати сполучення між приміщеннями 1-2 та новоутвореним приміщенням 1-1//.

Влаштувати кухню в новоутвореному приміщенні 1-1/.

Влаштувати заповнення дверного прорізу для входу з двору приміщення 1-1/ подвійними дверима;

Розділити енергоносії, відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант розподілу І.

Виділити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 наступні приміщення житлового будинку:

- Літ. А, приміщення 1-1// - частину коридору площею 9,0 кв.м., вартістю 14457 грн.;

- приміщення 1-2 кладовку, площею 10,7 кв.м., вартістю 17187 грн.;

- приміщення 1-3 кімнату, площею 24,7 кв.м., вартістю 39676 грн.;

- приміщення 1-5 кухню, площею 10,7 кв.м., вартістю 17187 грн., а всього частку по житловому будинку площею 55,10 кв.м., вартістю 88 507 грн., що на 4,7 кв.м. менше ідеальної частки, що в грошовому еквіваленті складає 7509 грн., відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант розподілу І.

Виділити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 наступні господарські будівлі і споруди, що по вул. С.Стрільців,8 в с. Княже Снятинського району, а саме:

- Погріб літ. Б реальною часткою 50/100, вартістю 16750 грн.;

- ОСОБА_4 літ. В реальною часткою 100/100, вартістю 201984 грн.;

- Навіс літ. Ж реальною часткою 100/100, вартістю 20811 грн.;

- Вбиральня літ. Д реальною часткою 50/100, вартістю 974 грн.;

- Огорожа літ. № 1 реальною часткою 50/100, вартістю 2418 грн.;

- Колонка літ. № 2 реальною часткою 50/100, вартістю 806 грн.;

- Вимощення І реальною часткою 50/100, вартістю 725 грн., а всього частку по господарських будівлях і спорудах вартістю 244 468 грн., що на 5888 грн. більше ідеальної частки, відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант розподілу І.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання свідоцтв про право власності та про право на спадщину, заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними, реальний розподіл будинковолодіння та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку задоволити частково.

Виділити ОСОБА_3 в натурі належні йому 9/36 частин житлового будинку, що по вул. С.Стрільців, 8 в с. Княже, Снятинського району Івано-Франківської області з відповідними частинами господарських будівель і споруд та земельної ділянки, а саме:

- приміщення житлового будинку: Літ. А, приміщення 1-1/ - частина коридору площею 7,0 кв.м., вартістю 11244 грн.;

- приміщення 1-4 кімнату площею 17,6 кв.м., вартістю 28271 грн., а всього частку по житловому будинку площею 24,60 кв.м., вартістю 39 515 грн., що на 2,1 кв.м. більше ідеальної частки та в грошовому еквіваленті становить 7509 грн., відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант розподілу І.

Виділити ОСОБА_3 наступні господарські будівлі і споруди, що по вул.. С.Стрільців,8 в с. Княже Снятинського району, а саме:

- Погріб літ. Б реальною часткою 50/100, вартістю 16750 грн.;

- ОСОБА_4 літ. Г реальною часткою 100/100, вартістю 51965 грн.;

- Вбиральня літ. Д реальною часткою 50/100, вартістю 974 грн.;

- Огорожа літ. № 1 реальною часткою 50/100, вартістю 2418 грн.;

- Колонка літ. № 2 реальною часткою 50/100, вартістю 806 грн.;

- Вимощення І реальною часткою 50/100, вартістю 725 грн., а всього по господарських будівлях і спорудах вартістю 73 638 грн., що на 5 888 грн. менше ідеальної частки відповідно до висновку експерта № 18041 від 22.06.2018р., варіант І.

В решті зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 за відхилення від ідеальної частки при розподілі спірного будинковолодіння грошову компенсацію в розмірі 1621 грн.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: с. Княже, вул. С.Стрільців, 8, Снятинського району.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про реальний розподіл та визнання права власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Калиновський М.М.