Справа № 185/4805/18
Провадження № 2/185/2899/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2018 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Зінченко А.С., за участю секретаря судового засідання - Снаткіна Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу ЄУ № 185/4805/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності, -

представник позивача - ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

13 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в якому просить суд визнати право власності в порядку спадкування на домоволодіння, яке розташоване в АДРЕСА_1, що залишилось після смерті його матері ОСОБА_3.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_3, після смерті останньої залишилося спадкове майно, яке складається з домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 Після смерті ОСОБА_3 позивач фактично прийняв спадщину, та на сьогоднішній час користується вищевказаним майном та сплачує всі витрати на його утримання. Після смерті ОСОБА_3 позивач звернувся до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак постановою від 18.05.2018 року останньому було відмовлено у видачі свідоцтва на прийняття спадщини в зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. В зв'язку з вищевикладеним позивач звертається до суду.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2018 року відкрито у вищевказаній справі загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою вищевказаного суду від 18.09.2018 року продовжено строк підготовчого судового засідання по справі ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності.

За клопотанням представника позивача від 18.09.2018 року вищевказаним судом витребувано копію спадкової справи на померлу ОСОБА_3.

Ухвалою від 28.09.2018 закрито підготовче провадження по справі, та справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися, представник позивача надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі мати зазначено - ОСОБА_3, відповідно до свідоцтва про народження, НОМЕР_2.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2.

Згідно технічного паспорта, відповіді з КП Павлоградське МБТІ, рішенням виконкому Павлоградської районної ради Дніпропетровської області № 352/1 від 09.11.1988 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_3, право власності на вищевказаний будинок не зареєстровано ОСОБА_3

Згідно запису в погосподарській книзі, житловий будинок АДРЕСА_1 значиться за ОСОБА_3, що підтверджується довідкою виконкомом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 24.09.2018 року за № 3374.

Ринкова вартість будинку АДРЕСА_1 відповідно до звіту про оцінку майна ФОП ОСОБА_4, становить 69 209 грн.

Відповідно до заповіту ОСОБА_3 від 14.08.1990 року, остання заповіла все своє майно ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1

ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, в зв'язку з пропущеним шестимісячним строком для подачі заяви про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці за заповітом померли, що підтверджується копіями свідоцтв про смерть ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, НОМЕР_3, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_4, ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копією актового запису № 1137 від 08.09.2017 року.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, тому при вирішенні даного спору підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на час відкриття спадщини, тобто ЦК України (в редакції 1963 року).

У чинність ст. 529 ЦК України (редакція 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права.

Оскільки, житловий будинок АДРЕСА_1, що є предметом даного позову, було побудовано у продовж 1925 - 1990 років, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція).

Відповідно до Інструкції, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Веуеіег V. Ііаіу), [ВП] заява №33202/96, пп. 108-109, ЄСПЛ 200071).

На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості користуватися та розпоряджатися позивачем майном, що входить до спадкового майна та належить позивачу в порядку спадкування, відсутні. Проте в порушення статті 41 Конституції України, статті 1 Першого протоколу Конвенції право власності на спадкове майно порушено.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Отже, до складу спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, входить право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Позивач є спадкоємцем за заповітом, який належим чином прийняв спадщину, так як вступив в управління та володіння зазначеним будинком, що підтвреджується довідкою № 3374 від 24.09.2018, інші спадкоємці за законом, за заповітом, які прийняли спадщину, відсутні, спадкоємці за заповітом померли.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись принципом верховнства права, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість визнання за позивачем права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Керуючись ст. 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, проживаючий:АДРЕСА_2.

Відповідач: Богданівська сільська рада Павлоградського району, Дніпропетровської області, , знаходиться за адресою: вул. Українська, 35-А, с. Богданівка, Павлоградський район, Дніпропетровська область.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко