Справа № 474/541/18
Провадження № 2/474/203/18
РІШЕННЯ

Іменем України

05.09.18 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, -

встановив:

13.06.2018р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 (далі - відповідач) аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2018р. і до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає та не приймає участь у її виховані, хоча зобов'язаний це робити та має можливість, оскільки працездатний та працює за межами області. Крім того, позивач зазначає, що відповідач нікому не платить аліментів, стягнень по виконавчим документам з відповідача не здійснюється, інших неповнолітніх дітей не має.

Позивач в судове засідання не з'явилася, однак 05.09.2018р. звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явилася хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про дату, час і місце судового засідання шляхом направлення поштовим зв'язком судових повісток за адресою реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 та розміщення оголошення на веб-порталі судової влади України про виклик до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомила та не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням приписів ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами.

Дослідив матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1, видане повторно 24.05.2018р.), проте шлюбних відносин не підтримують та проживають окремо.

Від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане 04.05.2006р.).

Дитина разом з позивачем проживає АДРЕСА_2, та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 2895 від 08.06.2018р., актом обстеження місця проживання від 11.06.2018р. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає.

Позивач самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає.

Як вбачається з довідки комунального закладу Врадіївського районного центру первинної медико-санітарної допомоги № 98 від 07.06.2018р., стан здоров'я дитини задовільний, на обліку у лікарів не знаходиться.

Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності, захворювань, фізичних, психічних вад, які не дають можливість здійснювати ним трудову діяльність, чи наявності у останнього на утриманні непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина чи інших осіб. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, встановив вказані обставини та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову (13.06.2018р.) і до досягнення дитиною повноліття (ІНФОРМАЦІЯ_6).

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ф.Г. Сокол