Єд. унік. № 243/7650/18
Провадження № 2/243/2696/2018
04 вересня 2018 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Лісняк К.В.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження в залі судового засідання Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
14.08.2018 року позивач звернулася до суду з даним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Разом з нею у вищевказаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 З червня 2014 року вони у будинку не проживають, його долею не цікавляться, комунальні послуги не сплачують. Оскільки відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні вже більше чотирьох років, добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляють, а їх реєстрація в будинку створює перешкоди в реалізації позивачкою своїх прав, як власника майна, вона вимушена була звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
Представник позивача у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, судові повістки, що направлялися на адресу їх реєстрації повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Суд розцінює даний факт як намагання відповідачів уникнути цивільної відповідальності та вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.
За вказаних обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне.
Відповідно до Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №132121980 від 25.07.2018 року, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №3347 від 25.07.2018 року є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.5).
Згідно Акту від 06.08.2018 року, виданого секретарем Миколаївської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з червня 2014 року по теперішній час не проживають у будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).
З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 12-19/08/82-29 від 30.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою разом з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Судом встановлено, що відповідачі не проживають у спірному будинку більше ніж чотири роки, самостійно покинули зазначений будинок та перестали цікавитися його долею, їх особистих речей у будинку немає.
З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню, а тому, відповідачі мають бути визнаними такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки їх право користування буд. АДРЕСА_1 перешкоджає позивачу, як власнику житла, розпоряджатися даним житлом на свій розсуд.
Позивач не наполягає на стягненні з відповідачів судового збору.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 19, 81, 82, 263-265, 280-288 ЦПК України, ст., ст. 346, 383, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя
Слов'янського міськрайонного суду Д.В. Воронков