Ухвала

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 736/853/17

провадження № 61-1080св17

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області

від 11 вересня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від ОСОБА_5 надійшла касаційна скарга на вищевказані судові рішення.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

У листопаді 2018 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 надійшла заява, в якій вони просять затвердити мирову угоду, укладену між ними 13 листопада 2018 року.

У затвердженні мирової угоди між сторонами необхідно відмовити з огляду на таке.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Зі змісту поданої до суду мирової угоди вбачається, що вона укладена з метою врегулювання спору, шляхом безоплатного переходу права власності на спірний будинок від ОСОБА_5 до ОСОБА_4

Разом з тим, матеріали справи не містять даних про виникнення у

ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку права власності щодо усього будинку, оскільки спадкові права після смерті ОСОБА_6 не були оформлені належним чином, а тому не можна стверджувати, що не будуть порушені права осіб, що претендують на ? частину спірного будинку, яка залишилася після смерті ОСОБА_6

Відповідно до частини першої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Крім того, вказана угода укладена на основі взаємних поступок, які стосуються прав і обов'язків сторін, що не входять до предмету позову, зокрема, втрати ОСОБА_5 майнових прав на домоволодіння АДРЕСА_1, тому колегія суддів вважає, що у визнанні мирової угоди необхідно відмовити і продовжити судовий розгляд справи

Частиною п'ятою статті 207 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Керуючись статтями 207, 400 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про затвердження мирової угоди та продовжити судовий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта