Справа № 444/1724/16 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/968/18 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретар: Цап П.М.,

за участю: апелянт ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про усунення перешкод в користуванні садибою та земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила: зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкод в користуванні належною їй садибою та належними їй земельними ділянками; зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належною їй земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, що находиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4308 га, що находиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самочинно збудованої господарської будівлі з гаражем за рахунок ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що вона є власником житлового будинку та двох земельних ділянок в АДРЕСА_1, які отримала в дар від матері. Її брат, ОСОБА_2, постійно створює їй перешкоди в користуванні її власністю, обробляє частину ділянки, складає сіно посеред двору, забороняє користуватись літньою кухнею. На її присадибній ділянці будує господарську будівлю з гаражем. На її зауваження реагує агресивно, погрожує вбивством. Всі її звернення до правоохоронних органів та контролюючих органів жодного результату не дали. У зв'язку з чим вона звернувся до суду з даним позовом та просила такий задоволити.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_4 перешкод в користуванні належною їй садибою за адресою: АДРЕСА_1, а також належною їй земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що находиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4308 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що находиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 належною їй земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що находиться за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4308 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що находиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самочинно збудованої господарської будівлі з гаражем за рахунок ОСОБА_2.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 05 березня 2018 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Державна архітектурно-будівельна інспекція в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про усунення перешкод в користуванні садибою та земельною ділянкою - залишено без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував в повній мірі всіх обставин, що мають значення для справи, а також не було доведено обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що показання свідків не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки дані особи виступали як свідки у справі № 444/820/17 (суддя - Мікула В.Є.) і вказали, що вони приїжджають в с. Звертів до ОСОБА_4 вкрай рідко (2-3 рази на рік), а відтак їхні твердження не відповідають дійсності. Окрім того зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги пояснення представника Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, який зазначив, що з наявних у матеріалах справи документах і пояснень сторін, представник третьої особи не може визначити у який період часу здійснювалося будівництво господарської будівлі з гаражем, що доводить той факт, що позивач не надала суду докази, які б слугували підставою визначення часу будівництва споруди з гаражем.

Також звертає увагу, що на даний час земельні ділянки є спірними, оскільки у провадженні Жовківського районного суду Львівської області перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про скасування свідоцтв на вступ в спадщину, договорів дарування земельних ділянок; саме цих земельних ділянок, на яких знаходиться господарська будівля з гаражем. Крім того, на дані земельні ділянки накладено арешт (Ухвала Жовківського районного суду Львівської області від 19 квітня 2017 року у справі № 444/820/17) за клопотанням ОСОБА_2

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу - ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог повністю.

07 серпня 2018 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року. Звертає увагу, що вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 а також двох суміжних земельних ділянок за цією ж адресою з кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_2. На згаданих земельних ділянка знаходиться незавершене самочинне будівництво здійснене відповідачем. Проти такого будівництва вона заперечує. У зв"язку з наведеним, ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а оскаржуване рішення Жовківського районного суду Львівської області залишити без змін.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція ЦПК України, відповідно до п.9 ст. 18.03.2004 "Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу".

Справа розглядається Апеляційним судом Львівської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення відповідає вказаним вимогам закону.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні садибою та земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу, як власнику садиби по АДРЕСА_1 Львівської області та прилеглої земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, чиняться перешкоди в користуванні такими з боку її брата ОСОБА_2, в тому числі шляхом самовільного будівництва господарської будівлі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування житлового будинку посвідченого державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я. 13.11.2015 р., зареєстрованим в реєстрі за № 1494 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер НОМЕР_4 від 13.11.2015 р. ОСОБА_4 також є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування земельної ділянки від 30.11.2015 р., посвідченим державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я., зареєстрованим в реєстрі за № 1495 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер НОМЕР_3 від 13.11.2015 р. Договором дарування земельної ділянки від 13.11.2015 р., посвідченим державним нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Галань О.Я., зареєстрованим в реєстрі за № 1496 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності номер 4759118 від 13.11.2015 р. підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4308 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що находиться за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається із висновку експертного дослідження судової земельно-технічної експертизи від 04.07.2017 р. № 22/17 на земельних ділянках за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 та кадастровий номер НОМЕР_2 знаходиться незавершена будівництвом господарська будівля з гаражем, яка являється самочинним будівництвом.

З листа Департаменту ДАБІ у Львівській області слідує, що відповідно до даних Єдиного реєстру, ведення якого розпочато з 20.05.2011 р. відсутня інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру гр. ОСОБА_2 на будівництво будівлі з гаражем по АДРЕСА_1. Та обставина, що спірна будівля будувалася саме відповідачем ОСОБА_2 підтверджується листом виконавчого комітету Надичівської сільської ради від 10.07.2017 р. № 02-09/143 та актом обстеження земельної ділянки від 13.06.2016 р., з якого вбачається, що ОСОБА_2 господарську будівлю будував біля сараю ОСОБА_4 Відповідач ОСОБА_2 факту будівництва ним спірної будівлі не заперечує.

Показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції підтверджується, що господарську будівлю з гаражем ОСОБА_2 почав будувати в кінці 2015 року незважаючи на заперечення власника ОСОБА_4, на подвір'ї якої розмістив будівельні матеріали та сільськогосподарські знаряддя, зайняв її господарські будівлі, постійно погрожує сестрі, так що остання боїться вийти на своє подвір'я. Матеріалами справи підтверджуються неодноразові звернення ОСОБА_4 до контролюючих та правоохоронних органів з приводу протиправної поведінки її брата ОСОБА_2

Частиною 1 ст. 381 ЦК України передбачено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Пп. 33 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 "Про судову практику про захист права власності та інших речових прав" вказує, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Судом встановлено, що станом на момент розгляду справи, ОСОБА_4 є одноособовим власником:

-житлового будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1;

-земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0, 2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, за адресою: АДРЕСА_1,;

-земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0, 4308 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що находиться за адресою: АДРЕСА_1.

У відповідності до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Пп 5. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. №6 "Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)", передбачає, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідач - ОСОБА_2 здійснюючи самочинне будівництво на земельній ділянці яка належить ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у її користуванні, оскільки вона заперечує проти такого будівництва і таке бідівництво ведень на ділянці не призначеній для цього.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є підставними, а їх задоволення захистить порушені, невизнані та оспорювані прав з сторони відповідача - ОСОБА_2

Слід зазначити, що сам факт оскарження в судовому порядку правовстановлюючих документів на підставі яких ОСОБА_4 належать спірні земельні ділянки не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення, а рішення Жовківського районного суду Львівської області від 20 листопада 2017 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 вересня 2018 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета