Провадження № 2/520/1937/18
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Калініченко Л.В.
за участю секретаря Кирикової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,
про позбавлення батьківських прав,
24 листопада 2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення додаткових витрат на дитину та про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить суд:
- стягнути з ОСОБА_2 на свою користь додаткові витрати на дитину в сумі 2000 гривень 00 копійок;
- позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 25 жовтня 2007 року між нею та відповідачем - ОСОБА_2 , розірвано шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського РУЮ м. Одеси. Від спільного шлюбу у них є дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач стверджує, що після розірвання шлюбу відповідач втратив інтерес до сімейного життя, вихованням дитини не займається, матеріально не забезпечує. Ніякого зв`язку з нею та дитиною відповідач не підтримує, участі у вихованні дитини не приймає, донька проживає разом з нею, повністю знаходиться на її утриманні, вихованням та доглядом за дитиною займається лише вона ОСОБА_1 та її теперішній чоловік ОСОБА_4 .
10 жовтня 2007 року Київським районним судом м. Одеси ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, щомісячно починаючи з 12.07.2007 року до повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте відповідач ухиляється від сплати аліментів, та не сплачує такі з лютого 2014 року, у зв`язку з чим з 2014 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів.
Враховуючи те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчання, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не проявляє до дитини батьківської турботи, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не цікавиться ані здоров`ям, ані подальшою долею дитини, не спілкуються з дитиною взагалі, у зв`язку з чим, позивач вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки, з приводу чого була вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2017 року відкрито провадження по справі на підставі вищевказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання.
29 листопада 2018 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
20 грудня 2018 року до суду надійшла заява від позивача ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 20.12.2018 року заяву позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, в частині вимог про стягнення додаткових витрат на дитину залишено без розгляду. Розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав, продовжено в порядку передбаченому цивільним судочинством.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи провести за її відсутності, а також вказала, що позов підтримує, просить суд задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить суд розгляд справи провести за його відсутності.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно ч.2 ст.281 ЦПК України - розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою про заочний розгляд справи.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі на підставі наявних в матеріалах справи документів та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 2003 року, який був розірваний 25 жовтня 2007 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Одесі, про що було складено відповідний актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .
З час перебування у шлюбі, сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №603.
Також судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає разом з матір`ю ОСОБА_5 .
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2007 року по цивільній справі №2-5118/2007, яке набрало законної сили 21 жовтня 2007 року, стягнуто з ОСОБА_2 , 1977 року народження, на користь ОСОБА_5 аліменти на неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому 05 серпня 2011 ОСОБА_5 одружилась з громадянином ОСОБА_4 , за наслідком чого змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Позивач стверджує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дочки.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлюючи вказані обставини щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дочки, з наданих до суду доказів встановлено наступне.
Адміністрація Одеської загальноосвітньої школи №80 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області в характеристиці від 18 червня 2018 року, повідомила, що ОСОБА_7 навчається в означеному учбовому закладі з першого класу. З 2011 року вихованням ОСОБА_8 , поряд з мамою, займається вітчим - ОСОБА_4 . За роки навчання Аліни в ОЗОШ №80, її батька - ОСОБА_2 , ніхто не бачив.
Відповідно до інформаційної довідки від 04 квітня 2018 року за №01-03/181, виданої адміністрацією Комунальної установи «Дитяча міська поліклініка №6»" Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, з`ясовано, що при проведенні профілактичних оглядів в поліклініці та відвідуванні малолітньої вдома з дитиною завжди була мати. Батька дитини лікар та медична сестра не бачили.
Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам, виданим Державним виконавцем Могилів - Подільського МРВ ДВС ГТУЮ у Винницькій області від 27 березня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , становить 38602 гривні 25 копійок.
Відповідно до інформації відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області від 21.03.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованим/знятим по м. Одесі та Одеської області не значиться.
Відповідно до інформації Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 28.03.2018 року за №2157/51-24 повідомлено, що актового запису про державну реєстрацію смерті відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не виявлено.
Відповідно до листа Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області від 16.04.2018 року №3/2299 повідомлено, що проведеною перевіркою встановлено, що за обліками ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не значиться, в розшуку не перебуває.
Відповідно до інформації Військового комісаріату Одеської області від 30.03.2018 року № 2387 повідомлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за повідомленнями військових комісарів військових комісаріатів Одеської області, на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває та не перебував.
У листі від 27.03.2018 року за №04/4857, відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, проінформував, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але дана інформація була актуальна станом до 04 квітня 2016 року.
Відповідно до листа служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів - Подільської міської ради від 17.07.2018 р. №01-21/573, повідомляється, що працівниками служби було двічі здійснено візит до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , проте за вказаною адресою господарі будинку двері не відчинили.
Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 23.05.2018р. за №23/2883, повідомлено, що за результатами розгляду відомостей про перетинання державного кордону України у період з 01.01.2014 р. по 01.01.2018 р. - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в базі даних не виявлено.
На підставі вищевикладеного, вбачається, що відповідач в вихованні, навчанні, утриманні дочки участі не приймає, не проявляє до неї турботи і уваги, не цікавиться її життям та станом здоров`я.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що питання доцільності позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав у відношенні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалось Київською районною адміністрацією Одеської міської ради, яка вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні неповнолітньою дочки, що підтверджується висновком органу опіки та піклування від 03 вересня 2018 року за №1550/01-11, який в свою чергу підтриманий представником Київської районної адміністрації Одеської міської ради.
З вказаного висновку також вбачається, що батько дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою з`ясування його думки щодо позбавлення батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запрошувався до територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, шляхом розміщення оголошення в засобах друкованої масової інформації: газета Одеської обласної ради «Одеські вісті» від 23 червня 2018 року № 48 (5072), але до служби не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Також судом встановлено, що малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності спеціаліста територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, було написано заяву, в якій дівчинка зазначила, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав свого батька в в`язку з тим, що він ніякого зв`язку з нею не підтримує, участі у її вихованні не приймає, місце знаходження батька їй невідоме.
На засіданні ради опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яке відбулось 16.08.018 р. була присутня заявниця, яка пояснила, що з батьком дитини востаннє спілкувалась у 2007 році і це була їх остання телефонна розмова. З того часу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не цікавиться справами та успіхами дитини, не телефонує, номер телефону ОСОБА_1 з 2002 року не змінювала і батько дитини його знає. Востаннє ОСОБА_2 бачив дитину, коли їй було 2,5 роки. Родичі з боку батька також не цікавляться справами малолітньої.
При вищевикладених обставинах, дослідивши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи в цілому, так і кожному доказу окремо, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 саме ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача та можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки.

Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки.

Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

З урахуванням того, що рішенням Київського районного суду міста Одеси від 10 жовтня 2007 року по цивільній справі №2-5118/2007, яке набрало законної сили 21 жовтня 2007 року, вже вирішено це питання та з ОСОБА_2 , 1977 року народження, стягуються на користь ОСОБА_5 аліменти на неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ј частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , судом це питання двічі не вирішується.

Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Позивачем у позові не заявлено вимоги про відшкодування судових витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 82, 89, 141, 211, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, п. 15.5 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, ст.ст. 164 п.2 ч.1, 165, 166 ч.2,3, 180-182 СК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9), про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) батьківських прав у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий Калініченко Л. В.