Постанова

Іменем України

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 490/1955/16-ц

провадження № 61-20949св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кристалбанк»,

представник відповідача - Доценко Олександр Сергійович,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інгрес», товариство з обмеженою відповідальністю «Терра-Юг»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року у складі судді Мамаєвої О. В. та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області

від 09 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Прокопчук Л. М., Козаченка В. І., Царюк Л. М.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

(далі - ПАТ «РайффайзенБанк Аваль») про визнання правочинів недійсними.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області

від 09 лютого 2017 року, позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишено без розгляду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 169, частиною першою статті 207 ЦПК України

2004 року, для залишення позову без розгляду.

У березні 2017 рокуОСОБА_4подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та передати справу до суду першої інстанції для об'єднання в одне провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ публічне акціонерне товариство «Кристалбанк» (далі - «Кристалбанк») подало заяву про заміну відповідача правонаступником.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2017 року залучено правонаступника

ПАТ «Кристалбанк» до участі у справі за позовом ОСОБА_4,

ОСОБА_5 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правочинів недійсними.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, враховуючи те, що позивачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, повторно не з'явилися у судове засідання 08 листопада 2016 року, 15 листопада 2016 року та 09 грудня 2016 року та від них не надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, у зв'язку з чим правильно розцінив третю поспіль неявку належним чином повідомлених позивачів, як зловживання їх своїми правами, дійшли обґрунтованого висновку про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з підстав частини третьої статті 169, пункту 3 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду і вважає доводи касаційної скарги про обмеження права на суд безпідставними, оскільки прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

При цьому легітимна мета обмеження прав дотримана, права позивачів не порушені.

Крім того, особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 207 ЦПК України 2004 року), про що було роз'яснено судом апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 09 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська