РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6917/18

пр. № 2/759/4829/18

16 серпня 2018 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - П'ятничук І.В.,

при секретарі - Медвідчук В.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3,

третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві

про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м.Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування в якій позивач, просить постановити рішення яким визнати за нею право власності на будинок та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0583 г. по АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померли, після їх смерті позивачка, яка є сестрою ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_7, що є тіткою позивачки для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом звернулись із заявою до Дванадцятої Київської нотаріальної контори, однак постановою державного нотаріуса від 16.11.2016 року позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлих, оскільки відсутній документ що підтверджує право власності на спадкове майно ОСОБА_8 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., спадкоємцями якої були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Таким чином померлі, за час свого життя не встигли здійснити державну реєстрацію права власності на спадкове майно в тому числі на зазначену земельну ділянку.

В зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав, на підставі ст.ст. 384 ч.3, 1261ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями. Тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись при цьому на обставини справи викладені в позовній заяві.

Відповідач, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду надано пояснення щодо заявлених вимог, проти задоволення позовних вимог відповідач не заперечувала, просила розглядати справу за її відсутності.

Третя особа Головне управління юстиції у м.Києві в судове засідання не з'явилась, до суду надано пояснення щодо заявлених вимог з проханням розгляду справи в відсутності представника.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з договору про право на будівництво будинку та безстрокове користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 від 10.12.1951 року який був укладений між начальником житлового управління Жовтневої районної Ради депутатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, що є бабусею позивача. В подальшому на вказаній земельній ділянці було побудовано будинок.

Згідно з заповітом від 30.05.1986 року за реєстром № 3-6333, ОСОБА_8 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. все своє майно заповіла онукам ОСОБА_4 тя ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла.

Згідно з довідкою форми №3 на момент її смерті спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали та були зареєстровані разом із спадкодавицею, а тому вони фактично прийняли та вступили в управління спадковим майном, а саме будинком та земельною ділянкою кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0583 г. по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 померли, після їх смерті позивачка, яка є сестрою ОСОБА_6 та відповідачка ОСОБА_7, що є тіткою позивачки для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, звернулись із заявою до Дванадцятої Київської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріуса від 16.11.2016 року позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлих, оскільки відсутній документ що підтверджує право власності на спадкове майно ОСОБА_8, спадкоємцями якої були ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Таким чином померлі, за час свого життя не встигли здійснити державну реєстрацію права власності на спадкове майно в тому числі на зазначену земельну ділянку.

Позивач зазначила, що відповідач не цікавиться даним будинком та в 2016 році переїхала жити у будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, де вона і зареєстрована.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання осіб від 28.11.2017 року, позивачка ОСОБА_2 зареєстрована у будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно витягу державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2017 року земельна ділянка по АДРЕСА_1 зареєстрована на ім'я позивача ОСОБА_2

Частиною 2 статті 1223 ЦК України регламентовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з інформаційним листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на відмову нотаріуса видати свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом після померлих, оскільки відсутній документ що підтверджує право власності на спадкове майно.

Відповідно до правил статей 316,328 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи наведене, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1258 ЦК України, керуючись ст. ст. 3 12, 13, 89, 259, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок та земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0583 г. по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5. Що помер ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_4 який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя І.В.П'ятничук