Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач -Лозко Ю.П.
Справа № 419/2381/17
Провадження № 22ц/782/301/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Лозко Ю.П.,

суддів: Авалян Н.М., Єрмакова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Подрябінкіна Я.Г.,

представника позивача : ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Луганської області

апеляційну скаргуОСОБА_4

на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 14 лютого 2018 року (суддя Мартинюк В.Б.)

у справі про стягнення боргу

учасники справи:

позивач: ОСОБА_4

відповідач: ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

20 липня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним вище позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач ОСОБА_3 позичила в нього грошову суму в розмірі 5 000 грн., про що свідчить видана власноручно складена відповідачем розписка.

З часу видачі вказаної розписки відповідач борг не повернула.

Посилаючись на вимоги ст.ст.1046-1047,207,1049,526,530,1050,625 ЦК України, позивач просив суд, стягнути з відповідача на його користь суму позики в розмірі 5 000 грн., інфляційні втрати 4 055 грн. та 3 % річних у розмірі 1 196 грн.

Рішенням Новоайдарського районного суду від 15 лютого 2018 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, зокрема невідповідність висновків суду обставинам справи і невірне застосування норм матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами, просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надійшов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника скаржника та відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки видана відповідачем розписка про отримання грошових коштів не містить ознак договору позики, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. В частині посилань відповідача про сплив строку позовної давності, суд дійшов висновку, що строк позовної давності для позивача не сплив, оскільки в даному випадку строк виконання зобовязання зміст розписки не містить, а вимогу про повернення боргу позивачем предявлено відповідачу 13 червня 2017 року.

Такі висновки не в повній мірі відповідають вказаним нормам закону та встановленим обставинам у справі, з огляду на наступне.

Так, у справі встановлено, що відповідач ОСОБА_3 видала на імя ОСОБА_4 розписку про те, що 05 листопада 2011 року взяла в останнього грошову суму у розмірі 5 000 грн. на лікування себе та чоловіка ОСОБА_5П.(а.с.7).

Факт написання вказаної розписки та отримання від ОСОБА_4 грошей відповідачем не заперечувався.

08 червня 2017 року позивач ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 з вимогою про повернення боргу, яку відповідачем отримано 15.06.2017 року.

На час вирішення судом спору відповідач суму позики не повернула (а.с.8-9).

Відповідно до вимог статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.

Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд вважає, що висновок суду про те, що між сторонами не укладено договору позики, не відповідає обставинам справи.

Видана власноруч складена відповідачем ОСОБА_3 розписка є належним та допустимим доказом, який з достатньою повнотою підтверджує факт укладання між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договору позики, за умовами якого відповідач взяла в останнього у борг 5 000 гривень без визначеного строку його повернення.

В судовому засіданні, відповідач вказувала про те, що в дійсності нею позичено у ОСОБА_4 не 5 000 грн. як зазначено у тексті розписки, а лише 2 000 грн. про те, належних доказів на підтвердження цих обставин відповідачем суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу за договором позики у розмірі 5 000 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Вимогу до ОСОБА_3 про повернення вказаної суми позики, строк повернення якої не визначений борговою розпискою, ОСОБА_4 заявив у червні 2017 року.

Протягом тридцяти днів від дня пред'явлення вказаної вимоги відповідач позику у розмірі 5000 грн. не повернула.

За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що прострочення виконання ОСОБА_3 грошового зобов'язання розпочалося з 08 липня 2017 року (календарна дата закінчення 30-тиденного строку від дня пред'явлення вимоги про повернення боргу), то позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 4 055 грн. та 3 % річних у розмірі 1 196 грн. за період з лютого 2012 року по червень 2017 року, задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 779,20 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 384, 38-391 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 14 лютого 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4, (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2. кв. 45, РНОКПП НОМЕР_2) борг за договором позики у розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1196,00 гривень та інфляційних втрат у розмірі 4055,00 гривень за період з червня 2012 року по червень 2017 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 779 ( сімсот сімдесят девять) грн. 20 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Дата складання повного тексту постанови 04 вересня 2018 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: Н.М. Авалян

ОСОБА_6