Справа № 462/5270/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого судді Ліуша А.І.,

з участю секретаря Трипалюк А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що з 18 листопада 2003 року вони перебувають у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, а саме: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Внаслідок різниці у характері, відсутності взаєморозуміння сімейні відносини з відповідачем поступово почали погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Просить шлюб розірвати.

Позивач в судове засідання не зявилась, однак звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у її відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити, а тому згідно ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що справу можна вирішити у його відсутності, на підставі наявних у ній даних та доказів.

У звязку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції шлюбі з 18 листопада 2003 року, актовий запис № 3646.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

У відповідності до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України.

Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений один із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом беззаперечно встановлено, що сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача.

Крім того, задовольняючи позов ОСОБА_1 суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Отже, суд вважає, що сімя розпалася остаточно, розлад носить стійкий і тривалий характер, збереження сімї неможливе, дальніше перебування у шлюбі недоцільне і веде до загострення взаємовідносин, шлюб існує формально, а тому його слід розірвати.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє повне ствердження, а тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 /ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3/ та ОСОБА_2 /ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4/, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції 18 листопада 2003 року, актовий запис № 3646.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш