АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 184/1033/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання -Кислиця І.В.

сторони: позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу заапеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року, ухваленого суддею Томашем В.І. у м. Покров, відомості про складання повного тексту судового рішення відсутні,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд встановити факт що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; зобов'язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 63 від 05.04.2017 року про народження дитини ОСОБА_3, вказавши батьком дитини ОСОБА_2 та стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно для відповідного віку дитини, а також на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, до досягнення сином трирічного віку, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно.

В мотивування заявлених вимог зазначила, що з грудня 2015 року вона перебувала у відносинах з ОСОБА_2, вони зустрічалися, проводили разом час, відповідач приходив до неї додому, були повноцінні стосунки, які передують одруженню. В серпні 2016 року сторони на деякий час припинили відносини через непорозуміння. Коли відповідач дізнався, про вагітність відносини відновилися, але наприкінці жовтня 2016 року сторони остаточно припинили. ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач народила сина - ОСОБА_3. При реєстрації його народження в графі батько дитини зазначила своє прізвище, а ім'я та по батькові дійсного батька - відповідача ОСОБА_4. У травні 2017 році позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача, щоб він надавав допомогу на утримання його сина, так як вона ніде не працює, не вистачає коштів на утримання дитини, проте відповідач ніяк не відреагував, допомогу на утримання його сина не надає.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Посилаючись на порушення судом вимог законодавства, не роз'яснення їй наслідків вчинення або не вчинення окремих процесуальних дій, а також не сприяв встановленню об'єктивних та фактичних даних. В апеляційній скарзі для всебічного та повного розгляду справи поставила клопотання про призначити судової генетичної експертизи, яка не була проведена в суді першої інстанції через неявку відповідача.

У відзиву на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_3, народженого позивачем ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 року міститься запис про батька, зі слів матері ОСОБА_6 ( а.с.135).

Ухвалюючи рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про їх недоведеність.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі міжсобою, врегульовано статтею 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України).

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України 2004 року може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Як видно з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою від 17 жовтня 2017 року за клопотанням позивача призначена судова біологічна (генетична) експертиза. ( а.с.32).

Згідно відомостей КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судової-медичної експертизи» ДОР саме через неявку відповідача ОСОБА_2 двічі 27 листопада 2017 року та 09 січня 2018 року до експертної установи експертиза проведена не була ( а.с. 35,37,39).

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд сприяв повному та всебічному розгляду справи, для встановлення усіх фактичних обставин справи, задовольнив клопотанням позивача. Яка зазначила, що двічі із немовлям у холодну пору року приїздила до експертної установи, а відповідач не з'являвся. Вважає, що суд мав обґрунтовані підстави, визнати ухиленні відповідача від проведення експертного дослідження задля прийняття судового рішення. Колегія суддів вважала доцільним призначити у справі експертизу, без проведення якої неможливо встановити факт походження дитини та вирішити питання по заявленим позовним вимогам.

Під час підготовки справи до судового розгляду за клопотанням позивача ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2018 року у справі призначено судову генетичну експертизу.

Як видно з висновку експерта №263 від 30 травня 2018 року проведеного КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР вірогідність того, що ОСОБА_2 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зав'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% ( а.с.127-129).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Колегія суддів звертає увагу, що висновки проведеної експертизи, якою встановлено батьківство відповідача стосовно народженої позивачем дитини, також узгоджуються із наданими позивачем фотоматеріалами, з яких видно, що сторони мали близькі стосунки, що також не заперечував у своїх письмових поясненнях відповідач, адресованих суду апеляційної інстанції, тому факт походження дитини ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 від відповідача ОСОБА_2 доведений належними та допустимим доказами, що містяться в матеріалах справи.

Доведеність батьківства відповідача, стосовно народженої від нього позивачем дитини, породжує обов'язок останнього по її утриманню.

За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Матеріали справи не містять доказів фінансового становища відповідача, довідки про стан його здоров'я. Відповідачем не надано відомостей розміру його щомісячного доходу (заробітку).

Колегія судді, при визначені розміру щомісячних аліментних платежів, які підлягають стягненню на утримання дитини, звертає увагу, що відповідач працює за межами країни, що підтверджується наданими ним квитками про поїзд до Польші, та особистими письмовими поясненнями на адресу суду, про працевлаштування за кордоном ( а.с.34,51,56,58,61). Доказів матеріального статку, обсягу заробітку, стану здоров'я, перебування інших осіб на утриманні відповідача ним не надано.

Проте, позивач ОСОБА_1, із якою проживає малолітній перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, заробітку не має.

З огляду на періодичний та мінливий заробіток відповідача, мінімально визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму на дитину до 6 рокі з 01 липня 2018 року становить 1559 грн., мінімально гарантований розмір аліментів на дитину становитиме 779,50 грн., колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 у фіксованому розмірі 800 грн., щомісячно з часу звернення до суду із позовом з 03 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів, приймає до уваги, що позивач ОСОБА_1 до досягнення дитиною, трирічного віку перебуватиме у відпустці по догляду за дитиною і не матиме самостійного доходу, отримує одноразову допомогу при народженні дитини, потребує матеріальної допомоги. Колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача, з якою проживає малолітня дитина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, походження якого від відповідача доведено матеріалами справи.

Відповідачем не надано доказів його фінансового становища, не надано відомостей розміру його щомісячного доходу (заробітку), з урахуванням пояснень відповідача про працевлаштування за кордоном, що підтверджено квитками про періодичну подорож відповідача до країни Польша, колегія суддів приходить до висновку про фінансову спроможність відповідача надавати допомогу на утримання жінки, з якою проживає їх спільна дитина до осягнення останньою трьох років у розмірі 500 грн., починаючи стягнення з дати звернення позивача до суду з позовом з 03 липня 2017 року до досягнення ОСОБА_3 трьох років, тобто до 27 березня 2020 року.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, ухвалено із порушенням прав позивача, без дослідження доказів, що мають значення для вірного вирішення спірного питання, тому на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1 від ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3. Зобов'язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 63 від 05 квітня 2017 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року дитини ОСОБА_3, зазначивши батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1, виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 06 квітня 1998 року, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1.

В судовому засіданні колегії судді позивач виявила бажання малолітньому сину залишити прізвище ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно у розмірі 2000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу звернення до суду із позовом з 03 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття до 27 березня 2035 року. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 1700 грн., до досягненню дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку до 27 березня 2020 року, починаючи стягнення з 03 липня 2017 року.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати пов'язані із проведенням експертизи та пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи ( п.п.2,4 ч.3 ст.1233 ЦПК України).

Як видно з матеріалів справи при звернені до суду із позовом та поданні апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у сумі 1698 грн. (1058+640), який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно ч.1,2 ст.141 ЦПК України.

Крім того, за вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», тому він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 3200 грн., за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції, згідно розрахунку за дві вимоги не майнового характеру за ставкою 0,4 прожиткового мінімуму 1600 грн. на час звернення до суду з позовом (640х2 =1280)+ (1280х150%=1920).

Крім того, позивачем сплачено витрати за проведення судової - генетичної експертизи у сумі 6811,66 грн., які підлягають стягненню на її користь з відповідача, як і витрати понесені нею на проїзд до експертної установи разом із дитиною до м.Дніпра та у зворотному напрямку до м.Покров 27.11.2017 р. та 21.05.2018 р. на суму 689,96 грн. ( а.с.108,116,117,118).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Апеляційний суд Дніпропетровської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства та стягнення аліментів задовольнити частково.

Встановити факт батьківства ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 у відношенні дитини ОСОБА_3, народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Зобов'язати Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 63 від 05 квітня 2017 року про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 року дитини ОСОБА_3, зазначивши батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресом АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно 800 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з часу звернення до суду із позовом з 03 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття до 27 березня 2035 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання щомісячно у розмірі 500 грн., до досягненню дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_6 року, починаючи стягнення з 03 липня 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 9199,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 3200 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: