Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 589/4349/16

провадження № 61-18634св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

представники відповідача - ОСОБА_3,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, на рішення Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом доОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Позовна заява мотивована тим, що вона є потерпілою у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України та отримувала правову допомогу від адвокатів. У зв'язку з цим понесла витрати на оплату їх послуг на загальну суму 11 748 грн 53 коп., що у відповідності до вимог статті 22 ЦК України, є збитками. Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з

ОСОБА_2 на свою користь 11 748 грн 53 коп. витрат на правову допомогу.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2017 року у складі судді Сінгур В. О. у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що завдані злочином ОСОБА_1 збитки повністю відшкодовані ОСОБА_2, а витрати на правову допомогу, у відповідності до положень КПК України 1960 року, не підлягають стягненню.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто на відшкодування збитків з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 548 грн 53 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції виходив з того, що понесені нею, як потерпілою у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_2, для відновлення свого порушеного права витрати на правову допомогу, відповідно до статей 22, 1166 ЦК України є збитками, отже підлягають відшкодуванню особою, яка їх завдала.

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, подана представником - ОСОБА_4, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що витрати на правову допомогу у судовому розгляді кримінальної справи за КПК України в редакції 1960 року не є збитками і не регулюються статтями 22, 1166 ЦК України та Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що вірно зазначено судом першої інстанції, тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню в силі.

У липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2, у кому вона просила у задоволенні касаційної скарги відмовити за безпідставністю. Суд апеляційної інстанції вірно визначився з характером та природою правовідносин та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

07 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що 18 липня 2008 року, близько 21-40 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем HYUNDAI SANTA FE, реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. П. Комуни з боку вул. Воронізька в м. Шостка, здійснюючи поворот ліворуч, допустив зіткнення з мотоциклом « ЯВА 350 », реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням сина позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_5

Постановою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області

від 27 грудня 2013 року, матір померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальній справі № 1-543/11 за обвинуваченням ОСОБА_2 за частиною другою статті 286 КК України.

Вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області

від 19 листопада 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненому злочину, передбаченому частиною другою статті 286 КК України та призначено йому покарання 3 роки позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки. На підставі статті 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 11 748 грн 53 коп.

Ухвалою колегії судді з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 22 квітня 2015 року вищевказаний вирок щодо

ОСОБА_2 змінено, виключено з мотивувальної частини вироку посилання на кваліфікуючі ознаки дій засудженого, як порушення правил експлуатації транспорту.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ

від 17 грудня 2015 року, вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопад 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 22 квітня 2015 року щодо ОСОБА_2 змінено, рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 11 748 грн 53 коп. скасовано. У решті судові рішення залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11

від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» до судових витрат не належать також витрати по оплаті юридичної допомоги, оскільки відшкодування цих витрат регулюється законодавством окремо.

Згідно із пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов неправильного висновку про те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми статей 22,

1166 ЦК України, вважаючи, що витрати на правову допомогу у кримінальному процесі за КПК 1960 року є реальними збитками та не врахував, що витрати на правову допомогу не можуть стягуватись як збитки.

Натомість суд першої інстанції, додержуючись норм матеріального та процесуального права, зробив обґрунтований висновок про те, що завдані злочином ОСОБА_1 збитки повністю відшкодовані ОСОБА_2, що сторонами у справі не заперечується, а витрати на правову допомогу, у відповідності до положень КПК України 1960 року, не підлягають стягненню.

Суд першої інстанції встановив всі обставини справи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив законне рішення.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником - ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 13 квітня 2017 року скасувати, рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта