ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 639/2403/18

провадження № 22ц/818/675/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув в порядку спрощеного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину , яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 серпня 2018 року в складі судді Єрмоленко В.Б.,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до батька ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у твердій грошовій сумі-1000 грн. щомісяця до закінчення навчання, але не більше як до досягнення 23 років, починаючи з 21.03.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що вона є студенткою 1 курсу Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова за контрактною формою навчання, вартість якого щорічно складає 5300 грн. У зв'язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від батька, оскільки не має можливості самостійно оплачувати навчання і забезпечити собі належний рівень життя.Відомостей про те, що він не спроможній надавати таку допомогу, відсутні.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 серпня 2018 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків суду обставинам справи; неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що вона тривалий час не спілкується з батьком, тому подання доказів щодо можливості надавати їй допомогу викликає труднощі. Проте протилежного відповідачем не доведено. Крім того, позивач не погоджується з висновком суду щодо можливості самостійно себе забезпечувати у зв'язку із навчанням на заочному факультеті. Вважає, що суд не дав належної оцінки обставинам, зазначеним у позовній заяві та безпідставно відмовив їй у позові.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження наявності у її батька можливості надавати допомогу у розмірі 1000 грн. щомісяця, а також щодо його працездатності, заробітку, що дозволив би йому утримувати себе та свою повнолітню дитину. Крім того, при покладення обов'язку на батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, ОСОБА_1 не доведено, що навчання є її основним заняттям, вона не має можливості працювати та заробляти собі на життя і навчання на заочному відділенні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1.

Згідно довідки учбового закладу № 12479 від 20.03.2018 р. ОСОБА_1 є студентом 1 курсу центру заочного навчання Харківського національного університету ім. О.М. Бекетова. З договору № ХА17-671-83 від 11 серпня 2017 р. вбачається, що за рахунок коштів замовника здійснюється підготовка на заочну форму навчання на 1 курс з 01.09.2017 р. по 31.01.2019 р. ( рік змінено на 2022) без відповідного запису про виправлення. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 23850 грн., перший рік-5300 грн.

Відповідно до статті 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).

За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що відомості про неможливість відповідачем надавати допомогу на її утримання не встановлена, колегія суддів не приймає до уваги, так як виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачеві в даному випадку лежить обов'язок доведення можливостей відповідача надавати матеріальну допомогу.

ОСОБА_1 не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Докази, на які посилається ОСОБА_1 в позовній заяві, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідача надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1, 5-7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Жодних доказів на підтвердження наявності у батька можливості надавати їй допомогу у розмірі 1000 грн. позивач не надала.

Клопотань про витребування таких доказів ОСОБА_1 не заявляла.

За таких обставин, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову про стягнення аліментів на повнолітню дочку, перевірив обставини, передбачені статтею 199 СК України, проте за відсутності належних і допустимих доказів обґрунтовано вважав недоведеним факт спроможності відповідача надавати таку допомогу.

Підстав для скасування чи зміни рішення судова колегія не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко