Провадження № 2-о/225/702/2018
Справа № 225/5745/18
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Нємиш Н.В.,

присяжних - Панякіної О.Ю., Пилипенко О.І.

за участю:

секретаря Андрієвої Т.О.,

заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_3 заінтересовані особи - Військово-цивільна адміністрація міста Торецьк Донецької області, Торецьке об'єднане управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання особи безвісно відсутньою,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявник мешкає за адресою: АДРЕСА_2, вказана квартира перебуває у комунальній власності. До 2016 року за вказаною адресою він проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_4. Батько заявника в листопаді 2014 року поїхав на заробітки до російської Федерації., однак завжди повертався до дому через декілька місяців. В січні 2016 року батько заявника поїхав на заробітки до Російської Федерації в черговий раз, після чого до дому не повернувся. На телефонні дзвінки та повідомлення у соціальних мережах не відповідає. З того часу відомостей про його місце знаходження (перебування) йому невідоме, з ним втрачено будь - який зв'язок. Йому самому приходиться нести всі витрати по утриманню жилого будинку, сплаті комунальних послуг відповідно до кількості осіб, зареєстрованих в помешканні, тощо.

Визнання ОСОБА_4 безвісно відсутнім необхідно заявнику для оформлення соціальної допомоги по оплаті комунальних платежів.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, рішення винести на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 є батьком заявника. Вже більше 10 років, як ОСОБА_4 поїхав до Росії на заробітки, та більше в м.Торецьк не з'являвся. З того часу заявник втратив з батьком будь-який зв'язок.

Вислухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Як встановлено судом заявник по справі ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4.

Заявник по справі та його батько ОСОБА_4 зареєстровані в м.Торецьк (попередня назва міста - Дзержинськ) Донецької області за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 7, 18).

Проте, батько заявника по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в січні 2016 року виїхав за межі міста Торецька. З цього часу відомостей про його місце знаходження (перебування) у заявника по справі не має, з ним втрачено будь - який зв'язок.

Так, згідно інформації з Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області від 22.11.2018 № 01-04/1825 (а.с. 33), Торецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 20.11.2018 № 5587/02 (а.с. 35), Управління соціального захисту населення військово - цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області від 19.11.2018 №07/3вх.5256 (а.с. 37) на обліку в зазначених установах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває, ніякого виду пенсій, страхових виплат та державної допомоги не отримує.

За відомостями Торецького відділення поліції Бахмутського відділу поліції ГУНП в Донецькій області № 19935/202/0618 від 16.11.2018 (а.с. 34) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розшуку як безвісно зниклий або як злочинець не значиться.

Згідно інформації Управління соціального захисту населення військово - цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області (а.с.32) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 по Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб не значиться.

З відповіді Торецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №4373/15.16-30 від 13.11.2018 року (а.с. 31) вбачається, що актові записи на ОСОБА_4 за період часу з 01.01.2016 року по теперішній час відсутні.

Факт відсутності ОСОБА_4 за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою АДРЕСА_2, також підтверджено відповідним актом обстеження матеріально -побутових умов (а.с. 9).

Надані докази, які були досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують відсутність ОСОБА_4 за місцем проживання з січня 2016 року та неможливість встановлення його місця перебування вжитими заходами державних органів.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Оскільки останній день одержання відомостей про ОСОБА_4 встановити неможливо, а з пояснень заявника та свідка, останні відомості про вказану особу надходили у січні 2016 року, суд на підставі ч.2 ст.43ЦК України вважає днем початку безвісної відсутності цієї фізичної особи 01 лютого 2016 року.

Відповідно до ст.45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася чи якщо одержано відомості про місце її перебування, то суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї чи іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання її безвісно відсутньою.

Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, за результатами дослідження наявних у справі документальних доказів, суд вважає факт відсутності ОСОБА_4 за місцем постійного проживання: АДРЕСА_2, з січня 2016 року (тобто більше одного року) встановленим, у зв'язку з чим заяву про визнання особи безвісно відсутньою слід задовольнити.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 89, 263, 265, 315 ЦПК України, ст. 43 ЦК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Торецьк (м.Дзержинськ) Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - безвісно відсутнім з 01 лютого 2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя:

Присяжні: