Справа № 645/5142/18
Провадження № 2-о/645/180/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 вересня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого- судді-Бабкової Т.В.

при секретарі судових засідань - Малій О.Л.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_2

зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України,

встановив:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, про встановлення факту смерті особи - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вуглегірськ, Донецької області, у зв'язку неможливістю реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Вуглегірськ, Донецької області помер його батько ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 Єнакієвським міським відділом запису актів громадянського стану Державної Реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Причиною смерті стала гостра серцево-судинна недостатність, атеросклеронічний кардіосклероз, що підтверджується довідкою про причину смерті (до форми № 106/у №371, видається для заховання) від ІНФОРМАЦІЯ_3. 21.01.2018 року за №3896/15.2-04-04 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові було відмовлено у державній реєстрації смерті ОСОБА_3, оскільки пред'явлене свідоцтво про смерть НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_3 видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заінтересована особа відмовила у видачі свідоцтва про смерть українського зразка, оскільки лікарське свідоцтво про смерть та довідка про причини смерті чоловіка були видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті потрібне з метою отримання свідоцтва про смерть відповідно до вимог чинного законодавства України.

Заявник в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, заяву підтримав у повному обсязі, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м.Харкові в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялися телефонограмою, в зв'язку з розглядом справи даної категорії відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України невідкладно з моменту надходження заяви, своєчасно та належним чином, надав суду пояснення заяву, просили розглянути заяву у їх відсутність.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За нормою ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи абостворення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територіїУкраїни» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк діїцього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (надалі за текстом - ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, яка викладена у висновках ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «laizidouv. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozerv. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascuand Othersv. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих та такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а де становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

У відповідності до наказів Міністерства юстиції України № 246/7 від 25.11.2014 року та № 935/5 від 17.06.2014 року всі органи та підрозділи, які підпорядковані Міністерству юстиції України повинні були переміститися з тимчасово непідлеглих територій в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повномуобсязі та перереєструватись, тому всіакти та документи, видані органами не переміщеними в населені пункти, на територіях яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі та не перереєструвались з 01 грудня 2014 року вважаються недійсними.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець м. Вуглегірськ, с Донецької області, є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 від 14 червня 1996 року).

Як вбачається з довідки про причину смерті за формою №106/у №371 від ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

З відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові від 21.08.2018 р. №3896/15.2-04-04 вбачається, що підставою для державної реєстрації смерті на території України є медичне свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, або рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-якіоргани, їхпосадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та /або особами, створеними, обраними або призначеними в порядку, не передбаченому Законом України, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцемн астання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МіністерстваюстиціїУкраїни 18.10.2000 року № 52/5(у редакції наказу Міністерства юстиції від 24.12.2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разіреєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

Згідно з ч.2, 3, 4, ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представника ми до суду за межами такоїтериторії України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішенняу справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішенняу справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить провести державну реєстрацію факту смерті батька.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінкав казують на наявність достатніх та належних підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 5, 18, 19, 293, 315, 316, 317, 318, 319, 352, ЦПК України, ст. ст. 17, 18 Закону України «Про державну реєстрацію актівцивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_2, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Вуглегірськ, Донецька область.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1.

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові , місцезнаходження: м.Харків, вул. Миру, 3.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2018 року.

Суддя-