ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2219/17 Номер провадження 22-ц/814/874/18Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2018 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі:

головуючого судді : Одринської Т.В

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря - Коротун І.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю " Змитниця" про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 жовтня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом , в якому просив стягнути з поручителя - ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 499980,84 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено,що між сторонами у справі було укладено договір поруки від 16 лютого 2015 року , відповідно до якого остання поручилася за виконання кредитних зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю « Змитниця». В зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань станом на 06 січня 2017 року заборгованість по тілу кредиту складає 499 980,84 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 жовтня 2018 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю " Змитниця" про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з поручителя ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором Б/н від 12.01.2015 року в розмірі 499 980, 84 грн.

Стягнуто з поручителя ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк " ПриватБанк" судовий збір у розмірі 7499, 71 грн.

Задовольняючи позові вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміна зобов'язання за договором банківського обслуговування, яка призвела до збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_2 відбулося за її згоди, яку вона надала під час укладання договору поруки. Передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк для пред'явлення вимоги до поручителя не застосовується, оскільки договором поруки встановлено інший строк припинення поруки, банк звернувся до поручителя в межах строку дії поруки.

З даним рішенням не погодилася відповідач, в зв'язку з чим подала на нього апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що договір поруки припинився внаслідок збільшення обсягу відповідальності, оскільки позивачем було збільшено розмір кредиту до 499980,84 грн., на яке вона згоду не надавала. Крім того, банк, направивши лист від 20 липня 2016 року про повернення всієї суми кредитних коштів, змінив строк зобов'язання, тому звертаючись до суду з позовом 03 квітня 2017 року, позивач звернувся до суду поза межами 6 місячного строку, встановленого ч.4 ст. 554 ЦК України, тому позовні вимоги є безпідставними.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12 січня 2015 року ТОВ «Змитниця» підписало заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 8) і приєдналося до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування № б/н від 12 січня 2015 року. Від імені Товариства діяла ОСОБА_2, яка у той час була власником та директором Товариства. На час укладення договору кредитний ліміт встановлено не було.

В забезпечення кредитного зобов'язання ТОВ « Змитниця», 16 лютого 2015 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № POR 213, відповідно до умов якого відповідач поручилась за погашення кредиту в загальній сумі 240000,00 грн. (120000,00 грн. + 120000,00 грн.), а також процентної ставки, комісійної винагороди та винагороди за використання ліміту.

Умовами договору поруки встановлено, що в разі збільшення зобов'язань боржника, збільшується і обсяг відповідальності поручителя. Поручитель при укладанні цього договору дав свою згоду на збільшення зобов'язань за угодою в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про таке збільшення з поручителем не потрібно

Відповідно до пункту 4.1. Договору поруки сторони домовились, що порука припиняється через 15 років після укладання цього договору або після виконання в повному обсязі кредитних зобов'язань /а. с.26 - 27/.

Таким чином, умови договору поруки свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, частини четвертої статті 559 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2015 року банком було збільшено кредитний ліміт до розміру 500000,00 грн., що узгоджується з пунктом 3.2.1.1.6. «Умов та правил надання банківських послуг». (а. с. 24)

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України використав право достроково стягнути з позичальника та поручителя заборгованість за кредитним договором, звернувшись до позичальника та поручителя, шляхом направлення претензії 20 липня 2016 року з вимогою про погашення кредитної заборгованості в повному обсязі. / а.с.28/

Пред'явивши вимогу про повне погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, в зв'язку з чим мав право пред'явити позов до поручителя у строк передбачений умовами договору поруки .

Кредитне зобов'язання виконане не було, станом на 06 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 1 151130,80 грн, яка складається з: 499 980,84 грн - заборгованості за тілом кредиту, 351669,29 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 240982,88 грн - заборгованість за пенею, 58497,79 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Як встановлено судом першої інстанції, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі - 499 980,84 грн 03 квітня 2017 року, в межах дії договору поруки.

Заперечень щодо наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором заявник не навів.

Посилання апелянта про пропуск шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя, встановленого ч. 4 ст. 554 ЦК України, після направлення претензії про повернення кредитних коштів, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Згідно п.4.1 договору поруки сторони прийшли до згоди, що порука за цим договором припиняється через 15 років після його укладення або у випадку виконання кредитних зобов'язань в повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 559 ч. 4 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, враховуючи, що договором поруки встановлено строк дії поруки, протягом 15 років після укладення договору поруки, позивач звернувся з даним позовом до суду в квітні 2017 року, застосування шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя до спірних правовідносин не може мати місце, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання договору поруки припиненим через сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта про припинення поруки в зв'язку з збільшенням кредитного зобов'язання, без її відповідного погодження, виходячи з наступного.

За ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що доводи відповідача стосовно неправомірного одностороннього збільшення банком розмір кредитування спростовуються умовами укладеного між сторонами договору поруки.

В договорі поруки ОСОБА_2 надала згоду на будь-яку зміну кредитного договору без укладення відповідного договору про внесення змін .

Таким чином, укладаючи договір поруки поручитель надав згоду на зміну (збільшення) зобов'язань за « Угодою 1» та « Угодою 2», укладених між ТОВ « Змитниця» та ПАТ КБ « Приватбанк».

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що збільшення розміру кредитування не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого суду - без змін.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

Судді: ______________ О.О.Панченко ------------------------В.П.Пікуль