Ухвала

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 187/4103/17

провадження № 61-45451ск18

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня

2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від

11 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Центру з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року у вказаній вище справі та заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги мотивовано тим, що ОСОБА_2 є малозабезпеченою особою та додає копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 за період 01 січня

2018 року по 30 червня 2018 року, згідно яких інформації про доходи

ОСОБА_2 немає та додає копію довідки від 05 жовтня 2018 року № 1164, згідно якої ОСОБА_2 навчається на ІІІ курсі історичного факультету Миколаївського національного університету імені В. О. Сухомлинського, стипендію не отримує, знаходиться в академічній відпустці з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року повернуто заявнику.

Відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 15 листопада 2018 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

ОСОБА_2 необхідно було надіслати на адресу суду касаційної інстанції документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 280,00 грн. Роз?яснено заявнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали касаційна скарга буде визнана неподаною й повернута заявнику.

30 листопада 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_2 та

ОСОБА_4 надійшла повторна заява про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Заява про звільнення від сплати судового збору мотивована тим, що

ОСОБА_2 є малозабезпеченою особою та додає копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів ОСОБА_2 за період 01 січня 2018 року по

30 червня 2018 року, згідно яких інформації про доходи ОСОБА_2 немає та додає копію довідки від 05 жовтня 2018 року № 1164, згідно якої ОСОБА_2 навчається на ІІІ курсі історичного факультету Миколаївського національного університету імені В. О. Сухомлинського, стипендію не отримує, знаходиться в академічній відпустці з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2020 року.

До заяви додано копію довідки Ольщанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області віл 14 листопада 2018 року

№ 4049, згідно якої до складу сім?ї ОСОБА_2 входять: ОСОБА_4 - мати, ОСОБА_6 ? дочка, ОСОБА_7 - син. Також заявником додано копії довідок про розмір отриманою пенсії ОСОБА_4

06 грудня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надійшло повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 є пенсіонером, не працює у зв'язку із непрацездатним віком та станом здоров'я. На даний час перебуває у скрутному матеріальному становищі, отриманих коштів вистачає лише для сплати комунальних платежів та забезпечення мінімального харчування.

12 грудня 2018 року до Верховного Суду від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 повторно надійшла заява про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Заява про звільнення від сплати судового збору мотивована тим, що

ОСОБА_2 є малозабезпеченою особою, доходів не має, є студенткою, стипендію не отримує, знаходиться в академічній відпустці по догляду за дитиною та отримує відповідну соціальну допомогу. До складу сім?ї заявника входять: ОСОБА_2 (заявник), мати, яка є пенсіонером, та двоє малолітніх дітей (ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2). Крім того, заявник посилається на те, що ухвалою Верховного Суду України від 23 травня 2017 року ОСОБА_2 було звільнено від сплати судового збору.

Подані заяви про звільнення від сплати судового збору, які підписано ОСОБА_4 не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки ухвалою Верховного Суду від 25 жовтня 2018 року касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року не прийнято до розгляду та повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов'язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає, що вказані ОСОБА_2 обставини є обґрунтованими та свідчать про її скрутний майновий стан, що об'єктивно перешкоджає сплаті судового збору, тому заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року підлягають задоволенню.

Касаційна скарга подана в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтями 136, 394, 395 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Заяви ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 21 червня 2018 року та постанову апеляційного суду Миколаївської області від 11 вересня 2018 року задовольнити.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Заводського районного суду міста Миколаєва цивільну справу № 187/4103/17 за позовом ОСОБА_2 до Центру з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, третя особа - ОСОБА_3, про зобов'язання вчинити певні дії.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 18 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило