Ухвала

04 вересня 2018 року

м. Київ

справа № 310/4336/16

провадження № 61-43262ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року у справі за позовом Бердянського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Бердянський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Бердянського міського центру зайнятості з питанням надання допомоги в працевлаштуванні. На підставі звернення відповідачу було надано статус безробітного відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року та призначено допомогу по безробіттю незалежно від страхового стажу. У заяві про надання статусу безробітного відповідачем було зазначено, що він не має заробітку або інших передбачених законом доходів, не забезпечує себе роботою самостійно, не є суб'єктом підприємницької діяльності, не отримує певні види допомоги, не є членом особистого селянського господарства чи фермером, не навчається на денній формі, тобто не відноситься до зайнятого населення. Проте в результаті перевірки було виявлено, що ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний отримував зарплату з 01 травня 2013 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Станкомтек», але про ці обставини не повідомив центр зайнятості, тобто приховав факт своєї зайнятості, який мав значення для виплати забезпечення на період безробіття. За період з 01 травня 2013 року по 15 січня 2014 року ним була отримана допомога по безробіттю у сумі 6 107,77 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року, позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Бердянського міського центру зайнятості допомогу по безробіттю, отриману незаконним шляхом у розмір 6 107, 77 грн.

21 серпня 2018 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Бердянського міського центру зайнятості відмовити.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом у розмірі 6 107,77 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (176 200 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює ціну позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Запорізької області від 19 липня 2018 року у справі за позовом Бердянського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення допомоги по безробіттю, отриманої незаконним шляхом відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак