Справа № 369/3581/18
Провадження № 2/369/2083/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.08.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

за участі секретаря Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Гореницької сільської ради, Комунального підприємства "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, комунального підприємства «Центр державної реєстрації» про визнання недійсним рішень державних реєстраторів та розпоряджень органу виконавчої влади, -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Київської області звернувся в суд в інтересах держави з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Гореницької сільської ради, Києво-Святошинського району Київської області, Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсними рішень державних реєстраторів та визнання недійсними розпоряджень районної державної адміністрації.

На підтвердження позивних вимог наведені наступні обставини.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації з за №755 від 04.10.06. ОСОБА_1, як власниці сертифікату на земельну частку із земель КСП АК «Хотівський», передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,6619 га., яка складається з земельної ділянки площею 2,4112 га. З кадастровим номером :04:004:0194 та земельної ділянки площею 0,2507 га. з кадастровим номером :03:001:0573. На імя ОСОБА_1 05.04.07. видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯД №706179. 14.09.16 ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу,посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 за №1535, відчужила у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,4112 га. з кадастровим номером :04:004:0194. Цим же приватним нотаріусом вчинено державну реєстрацію прав та їх обтяжень,в той же день, за ОСОБА_2 під індексним номером 31385364.

Відповідно до п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не 1 січня 2017 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок,виділених в натурі власникам земельних паїв.

Проте, приватний нотаріус ОСОБА_3 в супереч приписам п.15 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України посвідчила укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки (паю) від 14.09.16. І як наслідок, прийняте цим же приватним нотаріусом рішення про реєстрацію прав на нерухоме майно від 14.06.16 під індексним номером 31385364 за ОСОБА_2, суперечить вимогам ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» про відповідність документів, що подаються на реєстрацію, положенням цього ж Закону. А тому, на переконання прокурора,який ініціював даний позов, рішення про реєстрація прав за ОСОБА_2 має бути визнане недійсним.

З цих же міркувань ставиться під сумнів дійсність рішень державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4,який на підставі заяви №687 віл 28.09.16 про поділ спірної земельної ділянки 25.06.16. прийняв рішення за №№ 32038853, 32040644, 32040609, 32049556, 32040491, 32040417, 32040321, 32040253, 32040148, 32040066, 32039937, 32039586, 32039464, 32039295, 32039085 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на такі земельні ділянки: площею 0,9628 га. З кадастровим номером :04:004:5414; площею 0,1116 га. З кадастровим номером :04:004:5402; площею 0,101 га. З кадастровим номером :04:004:5403; площею 0,101 га. З кадастровим номером :04:004:5404; площею 0,1015 га. з кадастровим номером :04:004;5405; площею 0,1258 га. З кадастровим номером :04:004:5406; площею 0,1015 га. З кадастровим номером :04:004:5407; площею 0,1225 га. З кадастровим номером :04:004:5408; площею 0,1077 га. З кадастровим номером :04:004:5409; площею 0,1258 га. З кадастровим номером :04:004:5410; площею 0,0779 га. З кадастровим :04:004:5411; площею 0,1079 га. З кадастровим номером :04:004:5412; площею 0,1251 га. З кадастровим номером :04:004:5400; площею 0,625 га. з кадастровим номером :04:004:5413; площею 0,766 га. З кадастровим номером :04:004::5401.

Оспорюється також рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5, який на підставі заяви від 16.08.17 про реєстрацію прав та їх №1183 від 16.07.17 про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5414, прийняв рішення за №№ 36634292, 36633890, 36633881, 366332316, про державну реєстрацію прав та обтяжень за ОСОБА_2 на такі земельні ділянки: площею 0,672 га. З кадастровим номером *222487000:04:004:5511; площею 1695 га. З кадастровим номером :04:004:5510; площею 0,0764 га. З кадастровим номером 32227000:04:004:5512; площею 0,5513 га. З кадастровим номером :04:004:5511.

Недійсність розпоряджень Києво-Святошинської державної адміністрації та прийнятих рішень державних реєстраторів за наслідками цих розпоряджень ґрунтується на тому,що вони є похідними від укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нікчемного договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14.09.16 року за №1535.

Позовні вимоги в цій частині стосуються таких розпоряджень державної адміністрації про зміну цільового призначення земельних ділянок з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва та рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2: розпорядження Києво-Святошинської районної адміністрації №1 від 10.01.17 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5402 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 за №39424624 від 30.01.18;

розпорядження Києво-Святошинської районної адміністрації №939 від 06.12.16 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5405 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_6 за №3818153 від 08.12.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №963 від 14.12.16. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5406 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 за №39425515 від 30.01.18;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №938 від 06.12.16.; щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5407 та рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району ОСОБА_4 за №33373210 від 09.01.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №940 від 06.12.16 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5408 та рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району за №33373294 від 09.01.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №24 від 12.01.17 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5409 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5А за №39427332 від 30.01.18;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №25 від 12.12.17 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5410 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 за №39426381 від 12.12.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №26 від 12.01.17. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5411 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 за №36496204 від 07.08.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №2 від 10.01.17. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5400 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_6 за №38619032 від 08.12.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №964 від 14.12.16. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5413 та рішення державного адміністратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 за №36497095 від 07.08.17;

розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №962 від 14.12.16. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5401 та рішення державного адміністратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 за №36494278 від 07.08.17.

Просив суд визнати недійсним рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 від 14.06.16 № 31385364 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсними рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.10.16 №№ 32038853, 32040644, 32040609, 32040556, 32040491, 32040417, 32040321, 32040253, 32040148, 32040066, 32039937, 32039586, 32039464, 32039295, 32039085, від 30.01.18 № 39424624, від 09.01.17 №№ 33373210, 33373294 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсними рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» від 16.08.17 №№ 36634292, 36633890, 36633881, 36633216, від 30.01.18 №№ 39425515, 39427332, 39426381, від 07.08.17 №№ 36496204, 36497095, 36494278, від 08.12.17 №№ 38618153, 38619032 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; визнати недійсними розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 1 від 10.01.17, № 939 від 06.12.16, № 963 від 14.12.16, № 938 від 06.12.16, № 940 від 06.12.16, № 24 від 12.01.17, № 25 від 12.12.17, № 26 від 12.01.17, № 2 від 10.01.17, № 964 від 14.12.16, № 962 від 14.12.16; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської судовий збір за наступними реквізитами: отримувач - прокуратура Київської області; код ЄДРПОУ - 02909996; банк отримувача - Держказначейська служба України м. Київ; МФО - 820172; рахунок отримувача 5641.

При розгляді справи по суті позовні вимоги в частині визнання недійсним рішення державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 25.10.16. щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5405 були змінені, оскільки вказана земельна ділянка на підставі заяви про поділ №539 від 05.04.18. була поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :04:004:5152 та :04:004:5153 щодо яких державним реєстратором Київської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_7 25.04.18. були прийняті рішення за №№ 40806041 та 40805529 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 Тому зміни предмету позову стосуються саме цих рішень з залученням до справи Комунального підприємства «Центр державної реєстрації».

Оскаржувані рішення державних реєстраторів та розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації, прийняті щодо земельної ділянки площею 2,4112 га. З кадастровим номером :04:004:0194,що належала ОСОБА_1, на переконання, прокурора,який ініціював даний позов, порушують інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

Відповідач по справі приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, безпосередньої участі в розгляді справи не приймала, але у своєму відзиві на позов заперечувала заявлені відносно неї позовні вимоги, посилаючись на те, що при посвідченні нею договору купівлі-продажу за яким ОСОБА_1 відчужила ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,4112 га. нею були дотримані всі вимоги законодавства і жодних перешкод для його посвідчення не існувало. А тому, цей договір не є нікчемним і послідуюча реєстрація прав на земельну ділянку за ОСОБА_2 не може бути визнана недійсною. Гореницької сільської ради, Києво-Святошинського району.

У відзиві на позов Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району заявлені до неї позовні вимоги також заперечуються через відсутність перешкод для прийняття рішення державним реєстратором за ОСОБА_2 прав на земельні ділянки, утворені із земельної ділянки, придбаної ним у ОСОБА_1

Представник ОСОБА_8, яка представляє інтереси відповідача ОСОБА_2, спростовуючи доводи, наведені в позовній заяві, посилається на те, що прокурор звертаючись з даним позовом, не довів в чому полягає порушення інтересів держави, законність ініціювання цього позову про захист інтересів держави саме прокурором, а не відповідним органом владних повноважень.

Приватний нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 направила суду письмові пояснення по справі. Проти позову в частині посвідчення оспорюваного правочину заперечувала. Вказала, що нею дотримано вимог земельного законодавства, витребувані та оглянуті всі документи, підстав для відмови у вчинення нотаріальної дії вона не мала. Просила слухати справу в її відсутність.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За результатами зясування обстави по справі та перевірки їх доказами,суд прийшов до висновку про недоведеність позовних вимог, які ґрунтуються на субєктивному тлумаченні норм права, що регулюють спірні відносини. Таких висновків суд прийшов з огляду на обставини, що знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи.

При розгляді справи судом встановлено, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 04 жовтня 2006 № 755 власникам сертифікатів на земельні частки (паї) за рахунок земель колективної власності КСП АК «Хотівський» передано у власність земельні ділянки загальною площею 40,8989 га, у тому числі ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,6619 га, яка складається з ділянки площею 2,4112 га з кадастровим номером :04:004:0194 і площею 0,2507 га з кадастровим номером :03:001:0573.

На імя ОСОБА_1 М.А.05.04.07 видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 706179.

На підставі договору купівлі-продажу від 14 вересня 2016 року № 1535, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3, ОСОБА_1 відчужила на користь ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :04:004:0194. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1, як продавець, володіє земельною ділянкою з кадастровим номером :04:004:0194 площею 2,4112 га на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 706179 та розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 04.10.06 № 755.

За вказаним правочином державним реєстратором - приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_3 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.06.16, індексний номер 31385364 за ОСОБА_2.

Пунктом 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру встановлено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються обєктивними та достовірними,якщо інше не доведено судом.

Пункт 13 цього ж Порядку встановлює, що відомості Державного земельного кадастру підлягають відображенню у документах Державного земельного кадастру.?

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 643 від 29 грудня 2008 року затверджено Класифікатор обмежень та обтяжень у використанні земельних ділянок, яким передбачено обмеження у використанні з кодом 01.06 «Інші обмеження» серед яких є обмеження з кодом 01.06.20 «заборона відчуження земельної ділянки згідно закону». Отже, вказаним вище Класифікатором передбачено такий вид обмеження у використанні земельних ділянок. Обмеження і обтяження земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру згідно Класифікатора і реєструються згідно чинного законодавства.

З поданих нотаріусом документів встановлено, що для посвідчення договору ОСОБА_1 надано ОСОБА_4 з Державного земельного кадастру № НВ-016, виданий 12 вересня 2016 року ОСОБА_9, державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м.Києві. Вказаний вище ОСОБА_4 з ДЗК на момент посвідчення договору купівлі-продажу був виданий не пізніше трьох місяців, тобто був дійсним. За даними цього ОСОБА_4 державна реєстрація земельної ділянки, належної ОСОБА_1, була проведена Управлінням Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області 22 вересня 2015 року. ОСОБА_10 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-016, виданого 12 вересня 2016 року ОСОБА_9, державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у м.Києві, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 № 1051, не зареєстровані. Наявність обмежень (обтяжень) у використанні земельної ділянки згідно чинного законодавства підтверджується лише Витягом з Державного земельного кадастру (інших документів для підтвердження наявності чи відсутності обмежень та обтяжень на земельну ділянку законодавством не передбачено).

Пунктом 15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України встановлено обмеження на купівлю-продаж та відчуження будь-яким іншим способом земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства. Це обмеження встановлене тимчасово до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення. Саме тому в статті 111 Земельного кодексу України таке обмеження не зазначається, але є обмеженням згідно закону, поки діє п.15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

На день винесення Розпорядження № 755 від 04 жовтня 2006 року п.15 «Перехідні положення» мав наступну редакцію «15. Встановити, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), встановленої абзацом першим цього пункту, в частині відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв), а так само в частині передачі прав на відчуження зазначених ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення). Пункт 15 розділу X доповнено абзацом згідно із Законом N 3415-ІУ (3415-15) від 09.02.2006\

Пункт 15 розділу X із змінами, внесеними згідно із Законом N2059-117 (2059-15) від 06.10.2004».

Тому вказане вище Розпорядження навіть не може містити таких обмежень і не є обмеженням автоматично, оскільки надані у власність громадянам земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в той період не підпадали під дію п.15 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

На підставі наведеного, суд вважає, що при посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки, 14 вересня 2016 року за реєстром № 1535 нотаріус оглянув всі необхідні для вчинення такої нотаріальної дії документи, надав їм оцінку, факт видачі Державного акту, інформацію щодо земельної ділянки з Державного земельного кадастру, інформацію щодо відсутності обмежень у Державному земельному кадастрі та мав підстав піддавати сумніву. Сам по собі факт видачі Державного акту на підставі розпорядження не є обмеженням у використанні земельної ділянки. Розпорядження № 755 від 04 жовтня 2006 року було видане Києво-Святошинською районною державною адміністрацією без обмежень у використанні земельних ділянок, оскільки за чинною на той момент редакцією п.15 розділу X «Перехідних положень» ЗК України землі ОСГ передані громадянам у власність не підпадали під дію мораторію.

На підставі заяви № 687 від 28 вересня 2016 року про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:0194, державним реєстратором Гореницької міської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4 25.10.16 прийняті рішення №№ 32038853, 32040644, 32040609, 32040556, 32040491, 32040417, 32040321, 32040253, 32040148, 32040066, 32039937, 32039586, 32039464, 32039295, 32039085 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на земельні ділянки: площею 0,9628 га з кадастровим номером :04:004:5414; площею 0,1116 га з кадастровим номером :04:004:5402; площею 0,101 га з кадастровим номером :04:004:5403; площею 0,101 га з кадастровим номером :04:004:5404; площею 0,1015 га з кадастровим номером :04:004:5405; площею 0,1258 га з кадастровим номером :04:004:5406; площею 0,1015 га з кадастровим номером :04:004:5407; площею 0,1225 га з кадастровим номером :04:004:5408; площею 0,1077 га з кадастровим номером :04:004:5409; площею 0,1258 га з кадастровим номером :04:004:5410; площею 0,0779 га з кадастровим номером :04:004:5411; площею 0,1079 га з кадастровим номером :04:004:5412; площею 0,1251 га з кадастровим номером :04:004:5400; площею 0,0625 га з кадастровим номером :04:004:5413; площею 0,0766 га з кадастровим номером :04:004:5401.

Також на підставі заяви № 1183 від 14.07.17 про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5414, державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 16.08.17 прийняті рішення №№ 36634292, 36633890, 36633881, 36633216 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2 на земельні ділянки: площею 0,672 га з кадастровим номером :04:004:5511; площею 0,1695 га з кадастровим номером :04:004:5510; площею 0,0764 га з кадастровим номером :04:004:5512; площею 0,5513 га з кадастровим номером :04:004:5511.

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 1 від 10 січня 2017 року, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровими номерами :04:004:5402 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 30.01.18 прийнято рішення № 39424624 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 939 від 06.12.16, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5405 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_6 08.12.17 прийнято рішення № 38618153 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 963 від 14.12.16, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5406 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 30.01.18 прийнято рішення № 39425515 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 938 від 06.12.16, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5407 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4 09.01.17 прийнято рішення № 33373210 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 940 від 06.12.16, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5408 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_4 09.01.17 прийнято рішення № 33373294 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 24 від 12.01.17, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5409 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 30.01.18 прийнято рішення № 39427332 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 25 від 12.12.17, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5410 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 30.01.18 прийнято рішення № 39426381 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 26 від 12.01.17, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5411 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 07.08.17 прийнято рішення № 36496204 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2 від 10.01.17, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5400 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_6 08.12.17 прийнято рішення № 38619032 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 964 від 14.12.16, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5413 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 07.08.17 прийнято рішення № 36497095 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

На підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 962 від 14.12.16, змінено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:004:5401 з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, про що державним реєстратором Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» ОСОБА_5 07.08.17 прийнято рішення № 36494278 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ОСОБА_2

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_10 з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_10 з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу.

Частиною 1-ю ст. 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини. Визначення інтересів держави прокурором у позові носить ознаки адміністрування без визначення інтересів держави в розумінні цивільного законодавства.

Звертаючись з позовом про визнання недійсними рішень державних адміністраторів та розпоряджень Києво-Святошинської районної адміністрації, прийнятих за наслідками укладеного договору купівлі-продажу від 14.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, за яким ОСОБА_1 продала ОСОБА_2 земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 2,4112 га, прокурор виходив із того, що даний з підстав , правочин є нікчемним з підстав , передбачених ч.1 ст. 236 ЦК, визнання якого таким в судовому порядку не вимагається. При цьому він стверджував, що названий договір суперечить п. 15 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу про заборону відчуження у будь-який спосіб земельних часток паїв виділених для ведення особистого селянського господарства.

Проте з такими твердженнями погодитись не можна, зважаючи на такі обставини.

З укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки настали певні правові наслідки.

Відповідно до положень п.5 ст. 236 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути розглянута в судовому порядку

З положеннями цієї норми кореспондуються розяснення п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними в судовому порядку розглядаються наслідки нікчемності правочину. Навіть за умови, що укладений договір купівлі-продажу є нікчемним, без усунення наслідків його укладення, заявлений позов не може бути задоволений. Позивач на підтвердження своїх вимог не надав суду належних та допустимих доказів, не заявив клопотань про їх витребування або не повідомив про неможливість їх подання.

Також суд звертає увагу, що у ухвалі Верховного суду від 19 липня 2018 року по справі № 822/1169/17 викладено правову позицію щодо умов, за яких може бути здійснено представництво інтересів держави в суді прокурором.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

ОСОБА_10 з частинами третьою, четвертою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення як нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Разом з тим, частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз частин третьої, четвертої статті 56 ЦПК України у взаємозв'язку з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Таким чином, згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

У разі відсутності суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб'єктів, у порядку, визначеному законом; отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Аналіз частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами,зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Крім того, відповідно до пункту 5 статті 28 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцеві державні адміністрації мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Суд також враховує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майна.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа зі аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005, заява 61517/00, п. 27).Пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

ОСОБА_10 з частиною першою статті 80 ЦПК України кожна сторона повинне довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17 та від 10 травня 2018 року у справі №918/323/17, ухвалах від 07 травня 2018 року у справі № 910/18283/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 826/13768/16.

До позовної заяви прокурора не додано доказів звернення до органу, в інтересах якого прокурором подано позовну заяву, а також не надано доказів відмови органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження від захисту інтересів держави самостійно.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у позовній заяві в даній справі прокурором не доведеної необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, від імені суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які би підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Позовна заява містить стандартні посилання прокурора, обґрунтовано на загальних підставах, без конкретизації щодо виниклих відносин.

Крім того, суд дотримується при вирішенні спору принципу пропорційності втручання у здійснення права власності, що є визначальним принципом, яким керувався Єпропейський суд з прав людиниє У справі «Стретч проти Сполученого Королівства».

Для Європейського суду з прав людини, практику якого українські суди, застосовують при розгляді справ як джерело права (стаття 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») втручання в мирне володіння майном визначення підстав та умов такого втручання й критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря, є умовами відповідності судового рішення принципу верховенства права.

В правозастосовній практиці ЄСПЛ суспільний інтерес являє собою гармонізований інтерес публічних і приватних партнерів та може кваліфікуватися як суспільна користь,?

Таке партнерство має ґрунтуватися на засадах принципу пропорційності, який українською часто перекладають як принцип співрозмірності, і який передбачає співрозмірне обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в с т а н о в и в :

У задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави до ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Гореницької сільської ради, Комунального підприємства "Центр розвитку та інвестицій Васильківського району, Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсним рішень державних реєстраторів та розпоряджень органу виконавчої влади - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області (пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 24 вересня 2018 року.

Суддя: