Справа № 504/3550/13-ц
провадження № 2/504/51/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Лиманського району Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АХА Страхування» в особі Одеського відділення про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернулася до суду із позовною заявою, та з урахуванням заяви вх.№ 7177 від 24.05.2018р. про збільшення позовних вимог, просить суд стягнути з ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» (далі за текстом відповідач) на користь позивача страхове відшкодування в сумі 124 543,64 грн.; стягнути з ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача пеню в розмірі 0,3% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення у розмірі 625 458,16 грн.; стягнути з ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача 3% річних від простроченої суми у розмірі 17 135,84 грн.; стягнути з ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.; стягнути з ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача витрати на транспортні послуги в розмірі 21 450,00 грн.; стягнути з ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» на користь позивача витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 1 075,90 грн.

У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав збільшені позовні вимоги, просив їх задовольнити з наступних підстав. 15.02.2010р. між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ Страхова компанія «АХА Страхування» було укладено договір № 0209-а/10о добровільного страхування наземного транспорту, а саме автомобіля ОСОБА_2 2009р. випуску, державний номер НОМЕР_1 (далі за текстом договір страхування). 15.11.2010р. зазначений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 врізався в дорожнє огородження, внаслідок чого був пошкоджений, що підтверджується довідкою ВДАІ ГУМВС України в Одеській області № 5487-а від 16.11.2010р. ОСОБА_1 виконала всі дії, передбачені договором страхування, та надала страховику всі необхідні документи, що є підставою для виплати страхового відшкодування. Листом № 30-ІІУ від 05.01.2011р. відповідачем було повідомлено позивача, що прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 26 062,50 грн., яке було розраховано наступним чином: із дійсної вартості автомобіля на момент ДТП (118 384,00 грн.) було вирахувано безумовну франшизу (1821,50 грн.) та вирахувано вартість залишків автомобіля (90 500,00 грн.) Не погодившись із сумою виплати та розрахунком, позивач за власний рахунок залучила експерта для проведення експертизи. Згідно з висновком експертного дослідження експерта ОНДІСЕ ОСОБА_3 № 9318 від 16.08.2011р., вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 124 543,64 грн., що є меншим, ніж 70% його дійсної вартості на момент страхування; ринкова вартість автомобіля визначена у 153 218,00 грн. В подальшому експертом ОНДІСЕ ОСОБА_4 на виконання ухвали Приморського районного суду від 12.07.2012р. у справі № 2-1522-11819/11 було надано висновок судової експертизи № 7085 від 27.12.2012р., згідно з яким ринкова вартість автомобіля визначена у 182 343,00 грн., вартість відновлювального ремонту 131 331,45 грн. Цей висновок позивач вважає не відповідаючим Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. № 142/5/2092. Позивач наголошує про порушення відповідачем ст.988, 990 ЦК України, ст.20,25 Закону України «Про страхування», та на підставі ст.992, 268, 625, 11, 509, 526, 23 ЦК України звернувся з цим позовом.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити з наступних підстав. Позивач 16.11.2010р. звернулась до відповідача з повідомленням про подію, яка відбулась із належним їй застрахованим автомобілем. З метою визначення розміру збитку за подією, відповідач замовив проведення експертного дослідження, за результатом якого експертом ФОП ОСОБА_5 було складено висновок № 394 від 10.12.2010р. Оскільки вартість відновлення автомобіля позивача за висновком ФОП ОСОБА_5 (129 972,40 грн.) перевищувала 70% його дійсної вартості на момент укладення договору страхування (172 724,00 грн.), заявлений випадок було визнано відповідачем як повна загибель транспортного засобу. Згідно з п.25.8 договору страхування, було розраховано страхове відшкодування та листом від 05.01.2011р. позивача поінформовано про прийняте рішення щодо його суми 26 062,50 грн. Згідно з укладеним між позивачем та відповідачем договором страхування, вигодонабувачем являється ПАТ «Індустріально-експортний банк» (в теперішній час ПАТ «Креді ОСОБА_6»). Відповідно до п.19.3 договору страхування, відповідач надіслав запит вигодонабувачу з проханням вказати напрямок виплати страхового відшкодування за заявленою подією. 28.02.2011р. на підставі розпорядження вигодонабувача відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у сумі 26 062,50 грн. вигодонабувачу. Позовні вимоги заявлено без вирахування вже виплаченого страхового відшкодування та без вирахування франшизи. Відповідач не погоджується з розрахунком суми страхового відшкодування на підставі замовленого позивачем висновку експертного дослідження експерта ОНДІСЕ ОСОБА_3 № 9318 від 16.08.2011р., оскільки вбачає в ньому недоліки. 23.05.2018р. на замовлення відповідача було проведено судову автотоварознавчу експертизу судовим експертом ОСОБА_7 Згідно з висновком експерта № 202/18, на дату укладення договору страхування 15.02.2010р., з пробігом 5 000,00 км, ринкова вартість автомобіля становить 170 595,11 грн., вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 136 566,92 грн., та заявлений випадок визнається також як повна загибель транспортного засобу, що підтверджує вірність дій Страховика при здійсненні розрахунку страхового відшкодування. Проти задоволення вимог про стягнення пені та 3% річних відповідач заперечує з підстави відсутності порушення ним договору страхування. До вимог про стягнення пені просить застосувати позовну давність в 1 рік; зменшити розрахунковий розмір страхового відшкодування на суму вже виплаченого страхового відшкодування та суму франшизи; вважає стягнення пені за період судового розгляду справ з 27.10.2011р. по 14.08.2013р. та з 03.10.2013р. по дату винесення рішення таким, що суперечить п.28.3 договору страхування. Проти задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди заперечує з підстав відсутності в законі такого виду відповідальності страховика, та недоведеності причинного звязку між станом здоровя позивача та діями відповідача. Проти відшкодування витрат на перевезення заперечує з підстав недоведеності їх причинного звязку з діями відповідача. Відповідач вважає ОСОБА_1 неналежним позивачем у справі, оскільки договором страхування визначено вигодонабувача ПАТ «Індустріально-Експортний банк», який отримав страхове відшкодування та не заперечує проти його розміру.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні правовідносини.

Згідно ст.1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій)та доходів від розміщення коштів цих фондів.

15.02.2010р. між АТ СК «АХА Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (Страхувальник) було укладено Договір № 0209-а/10о добровільного страхування наземного транспорту. Вигодонабувачем в договорі страхування зазначено ПАТ «Індустріально-Експортний банк» (п.4). Інформація про застрахований транспортний засіб зазначена в договорі страхування: марка ОСОБА_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, реєстр.свідоцтво ДАО 795677, рік випуску 2009, колір білий (п.5). Страхова сума: 182 150,00 грн. (п.8). Франшиза (безумовна, в % від страхової суми): у випадку, коли винним в скоєнні ДТП є водій застрахованого транспортного засобу зі стажем керування менша двох років 1% (п.10.2.1).

Згідно з п.20.2.2 договору страхування, одним із страхових ризиків є збитки внаслідок ДТП.

П.22.4 договору страхування передбачено, що у разі, якщо страхувальник не згодний з встановленим страховиком розміром збитків, завданих страховою подією, він має право за свій рахунок залучити експерта для проведення незалежної експертизи.

Згідно з п.23.1 договору страхування, в разі настання передбаченої у п.20.2 договору події страхувальник зобовязаний, зокрема, негайно повідомити про настання події компетентні органи, страховика (п.23.1.2); протягом трьох робочих днів з моменту настання події письмово сповістити про це страховика (п.23.1.3); надати представнику страховика можливість провести огляд пошкодженого транспортного засобу та скласти акт огляду (п.23.1.8).

Відповідно до п.24.1.4 договору страхування, страхувальник зобовязаний надати лист вигодонабувача про особу, якій належить виплатити страхове відшкодування (страхувальник або вигодонабувач). У разі настання страхової події за ризиком «Збитки внаслідок ДТП» - копію посвідчення водія, що керував транспортним засобом; довідку ДАІ про ДТП (п.24.1.5).

У відповідності до п.24.2 договору страхування, розмір завданих збитків визначається страховиком за участю страхувальника на підставі: документа, де визначено перелік знищених, пошкоджених або викрадених складових частин чи в цілому обєкта страхування (дефектної відомості, автотоварознавчої експертизи, акту огляду транспортного засобу; документа, складеного компетентними органами, про обставини, час, місце страхового випадку із зазначенням знищеного, пошкодженого або викраденого обєкта страхування або його частин); документа, що містить розрахунок розміру витрат на компенсацію скоєних збитків (кошторис, калькуляція СТО, автотоварознавча експертиза тощо).

Згідно п.25.1 договору страхування, страхове відшкодування сплачується страховиком згідно з договором на підставі письмової заяви страхувальника (його правонаступника, вигодонабувача) і страхового акту, який складається страховиком.

Відповідно до п.25.8 договору страхування, при повній загибелі транспортного засобу страхувальнику (вигодонабувачу) сплачується страхове відшкодування в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку, визначеної шляхом незалежної експертної оцінки (але не більше страхової суми), за вирахуванням встановленої згідно п.10 договору франшизи. ..При цьому страхувальник передає права власності на пошкоджений транспортний засіб страховику або його представнику. Витрати на переоформлення транспортного засобу несе страхувальник. У випадку відмови страхувальника від передачі права власності на пошкоджений транспортний засіб страховику, страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку, визначеної шляхом незалежної експертної оцінки (але не більше страхової суми), за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та встановленої згідно п.10 договору франшизи. Вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків, зокрема он-лайн аукціон з продажу автомобілів, або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку).

Згідно п.25.22. договору страхування, якщо виявиться, що страхова сума більше, ніж дійсна вартість транспортного засобу на момент укладання договору, що розрахував експерт, страхове відшкодування виплачується в межах розрахованої експертом дійсної вартості згідно з умовами цього договору. В будь-якому випадку страхове відшкодування, згідно ст.9 Закону України «Про страхування», не може перевищувати розміру прямого збитку, завданого страхувальнику в результаті настання страхового випадку.

П.29.5 договору страхування визначено, що повна загибель транспортного засобу випадок, коли вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу перевищує 70% дійсної вартості на момент укладення договору.

Відповідно до п. 22.3.11 договору страхування, страховик має право одержати у власність транспортний засіб, складові частини, деталі та обладнання, відносно яких страхове відшкодування виплачено в повному обсязі відповідно їх вартості.

Згідно довідки № 5487-а від 16.11.2010р. ІДПС Комінтернівського ВДАІ , виданої ОСОБА_1, 15.11.2010р. о 17-30 год. на 34 км а/д Одеса-Южне, с.Н.Біляри, внаслідок ДТП автомобіль марки ОСОБА_2 номерний знак НОМЕР_1 отримав перелічені механічні пошкодження.

16.11.2010р. позивач подала до відповідача заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно з висновком № 394 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, ринкової вартості автомобіля від 10.12.2010р., складеного ФОП ОСОБА_5, ринкова вартість автомобіля ОСОБА_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП 15.11.2010р. становить 118 384,00 грн. Ринкова вартість цього автомобіля на дату укладення договору страхування 15.02.2010р. з пробегом 5 000 км, становить 172 724,00 грн. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля внаслідок його ушкодження в ДТП 15.11.2010р. становить129 927,40 грн.

Листом № 30-ІІУ від 05.01.2011р. відповідач повідомив позивача про те, що за результатом розгляду повідомлення позивача від 16.11.2010р. та інших документів стосовно випадку (ДТП), страховиком прийнято рішення про недоцільність прийняття залишків транспортного засобу на свою користь; розмір страхового відшкодування, з врахуванням п.25.8 договору, звіту № 394 від 10.12.2010р., визначатиметься наступним чином: 118 384,00 1 821,50 90 500,00 = 26 062,50 грн., де 118 384,00 грн. дійсна вартість ТЗ на момент ДТП; 1 821,50 грн. безумовна франшиза; 90 500,00 грн. вартість залишків транспортного засобу, визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн Україна». Розрахунок страхового відшкодування та копія звіту про результати визначення залишкової вартості транспортного засобу додаються до листа та наявні у справі.

Згідно з висновком № 9318 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості КТЗ, вартості відновлювального ремонту КТЗ від 16.08.2011р., складеного науковим співробітником лабораторії авто технічних вишукувань ОНДІСЕ ОСОБА_3, ринкова вартість автомобіля ОСОБА_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, на момент ДТП 15.11.2010р. становить 153 218,00 грн. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля на грудень 2010р. становить 124 543,64 грн. Ринкова вартість цього автомобіля з врахуванням пошкоджень на грудень 2010р. становить 48 089,00 грн.

Заявою від 19.08.2011р. (вх. № 5572 від 19.08.2011р.) позивач звернулась до відповідача із проханням провести перерахунок страхового відшкодування з врахуванням висновку № 9318 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості КТЗ, вартості відновлювального ремонту КТЗ від 16.08.2011р.

Листом № 576512цв від 06.09.2011р. відповідач повідомив позивача про неможливість прийняття висновку для перегляду суми страхового відшкодування, оскільки при розрахунку вартості відновлювального ремонту ТЗ експертом було неправильно визначено деякі параметри.

Згідно з висновком № 7085 судової автотоварознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості КТЗ, вартості відновлювального ремонту КТЗ від 27.12.2012р., складеного старшим судовим експертом сектору авто товарознавчих вишукувань ОНДІСЕ ОСОБА_4 на виконання ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 12.07.2012р. у справі № 2-1522-11819/11, ринкова вартість автомобіля ОСОБА_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату укладення договору страхування 15.02.2010р. з пробігом 5 000 км та з врахуванням достовірності наданого акту виконаних робіт по встановленню додаткового обладнання становить 182 343,00 грн. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 131 331,45 грн. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля становить 71 214,27 грн., яку в подальшому доцільно використовувати як суму виплати страхового відшкодування.

Згідно з висновком № 202/18 судової автотоварознавчої експертизи від 23.05.2018р., складеного судовим експертом ОСОБА_7 за заявою відповідача, ринкова вартість автомобіля ОСОБА_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, на дату укладення договору страхування 15.02.2010р. з пробігом 5 000 км становить 170 595,11 грн. Вартість відновлювального ремонту цього автомобіля станом на дату ДТП 15.11.2010р. становить 136 566,92 грн.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 2. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи наявні у справі висновки автотоварознавчих експертиз та досліджень, суд зазначає наступне.

Порядок розрахунку розміру страхового відшкодування регулюється п.п.25.8, 25.22 договору страхування, яким передбачено залежність результатів такого розрахунку від визначення ринкової вартості автомобіля на дату укладення договору та дійсної вартості автомобіля на момент страхового випадку.

Оскільки висновок № 9318 від 16.08.2011р., виготовлений ОСОБА_3, не містить визначення ринкової вартості автомобіля на дату укладення договору, тому судом не може бути враховано зазначений доказ.

Висновок № 7085 від 27.12.2012р., виготовлений ОСОБА_4, зроблений з врахуванням достовірності наданого акту виконаних робіт по встановленню додаткового обладнання, достовірність якого позивачем в судовому засіданні не доведено, такий акт не надано, тому судом не може бути враховано зазначений доказ.

Висновок № 202/18 від 23.05.2018р., виготовлений ОСОБА_7, не містить дійсної вартості автомобіля на момент страхового випадку, тому судом не може бути враховано зазначений доказ.

Виходячи з викладеного, суд вважає вірно покладеним в основу розрахунку страхового відшкодування висновок № 394 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту, ринкової вартості автомобіля від 10.12.2010р., складений ФОП ОСОБА_5

Вартість залишків транспортного засобу у сумі 90 500,00 грн. визначена шляхом використання системи онлайн-аукціону ТОВ УПП «Автоонлайн Україна», що відповідає п.25.8 договору страхування та підтверджується копією звіту про результати визначення залишкової вартості транспортного засобу, яка була направлена позивачу. Заперечення позивача щодо зазначеного визначення відсутні.

Згідно з п. 22.3.11 договору страхування, одержання у власність транспортного засобу, складові частини, деталі та обладнання, відносно яких страхове відшкодування виплачено в повному обсязі відповідно їх вартості, є правом відповідача.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином суд вважає вірним проведений відповідачем розрахунок страхового відшкодування.

Статтею 3 Закону України «Про страхування» визначено, що страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні фізичні особи, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України. Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб ( вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до п.25.14 договору страхування, страхове відшкодування виплачується протягом 10 робочих днів з дня складення Страхового акту. Виплата страхового відшкодування здійснюється особі, вказаній у листі вигодонабувача.

У відповідності до п.28.1 договору страхування, страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,3% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування. В разі вирішення питання про стягнення грошових коштів з винної сторони за даним договором в судовому порядку, нарахування пені за час розгляду судової справи не здійснюється (п.28.3).

Листом № 216-11У від 20.01.2011р. відповідач повідомив ПАТ «Індекс-Банк» про розмір страхового відшкодування 26 062,50 за договором страхування від 15.02.2010р. та просив надати дозвіл для перерахування страхового відшкодування вигодонабувачу.

Листом № 12608/327/12 від 21.01.2011р. ПАТ «Індекс-Банк» просив перерахувати зазначену суму страхового відшкодування на вказаними ним свої реквізити.

24.02.2011р. відповідачем було складено страховий акт.

28.02.2011р. платіжним дорученням № 3716 відповідач сплатив страхове відшкодування в сумі 26 062,50 грн. на адресу вигодонабувача ПАТ «Індекс-Банк».

У відповідності до ст.985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. 2. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. 3. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Згідно ст.636 ЦК України, 1. Договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. 2. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. 3. З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Тобто якщо вигодонабувач (банк) відмовився від права, наданого йому на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді банк буде третьою стороною у справі, якщо ж ні належним позивачем має бути вигодонабувач (банк).

Право вимоги позивач (страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення.

Враховуючи викладене, позивач не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем.

17.11.2011р. між ОСОБА_8 та позивачем було укладено договір перевезення пасажира, згідно з яким перевізник зобовязався перевозити позивача щоденно в робочі дні та вибірково по вихідним та святковим дням по маршруту: м. Одеса, вул. Грецька, 14 Одеська обл.., Комінтернівський район, пгт. Нові Біляри, ТОВ «Хімагро» та у зворотньому напрямку. Щоденна плата за перевезення складає 195 грн. Згідно з Актом приймання-передачі послуг від 31.01.2011р., за період 10.01.2011 31.01.2011 вартість послуг перевізника склала 2 535 грн., яка сплачена. Згідно з Актом приймання-передачі послуг від 28.02.2011р., за період 01.02.2011 28.02.2011 вартість послуг перевізника склала 3900 грн., яка сплачена. Згідно з Актом приймання-передачі послуг від 31.03.2011р., за період 01.03.2011 31.03.2011 вартість послуг перевізника склала 4290 грн., яка сплачена. Згідно з Актом приймання-передачі послуг від 29.04.2011р., за період 01.04.2011 29.04.2011 вартість послуг перевізника склала 3900 грн., яка сплачена. Згідно з Актом приймання-передачі послуг від 31.05.2011р., за період 04.05.2011 31.01.2011 (19 днів) вартість послуг перевізника склала 3705 грн., яка сплачена. Згідно з Актом приймання-передачі послуг від 30.06.2011р., за період 01.06.2011 30.06.2011 вартість послуг перевізника склала 3120 грн., яка сплачена.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.

За наведеного суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення збитків позивача на його перевезення. Крім того, докази причинно-наслідкового звязку між ДТП, страховим відшкодуванням та укладенням договору перевезення позивачем не надані.

Оскільки судом не встановлено прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування, у позовних вимогах про стягнення пені належить відмовити.

Щодо стягнення 3% річних та моральної шкоди слід зазначити наступне.

Стеттею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобовязаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). Оскільки зобовязання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобовязання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобовязання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобовязання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобовязання. Проте за встановленого судом неналежного позивача та відсутності прострочення виплати страхового відшкодування позовні вимоги про стягнення 3% річних не підлягають задоволенню.

Правовідносини, що існують між сторонами, є зобовязальними. У разі порушення зобовязання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК). Між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані спеціальним Законом № 85/96-ВР та ЦК, норми статей 625, 992 якого не передбачають такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі. За встановленого судом неналежного позивача та відсутності відповідальності позивача про відшкодування моральної шкоди в договорі, ці вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно відповіді ТОВ «ВТП «Інжпроект» № 04-09/15 від 18.09.2015р. на адвокатський запит, на автомобілі ОСОБА_2, 2009р. випуску, що належить ОСОБА_1, з урахуванням явних пошкоджень, отриманих при ДТП, необхідності робити заміну елементів підвіски не виявлено.

Згідно відповіді ТОВ «ВТП «Інжпроект» № 09-05/16 від 13.05.2016р. на адвокатський запит, на автомобілі ОСОБА_2, 2009р. випуску, що належить ОСОБА_1, з урахуванням явних пошкоджень, отриманих при ДТП, необхідно здійснити наступний перелік робіт: заміну амортизатора переднього, заміну кулака передньої підвіски, заміну нижнього важіля, заміну балки задньої підвіски, регулювання кутів-розвал сходження коліс.

Відповідно до листа ОНДІСЕ від 27.04.2018р., якщо виявити дефекти на прихованих частинах складників неможливо при візуальному обстеженні складників, визначення обсягів відновлювальних робіт пошкодженого КТЗ, то всі припущення щодо прихованих пошкоджень фіксуються фахівцем у дослідженні. Роботи по усуненню цих пошкоджень не включаються до вартості відновлювального ремонту до підтвердження необхідності виконання цих робіт.

Позивачем не доведено вартість робіт, які не повинні були бути включені до вартості відновлювального ремонту, тому зазначені докази судом не приймаються.

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат, які позивач за позовом поніс і очікує понести у звязку із розглядом справи від 17.05.2018р., його витрати складають 19 301,40грн. Додано ордер адвоката ОСОБА_9Є, копія його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, витяг з договору про надання правової допомоги від 24.07.2013р. № 97/13 з адвокатським обєднанням «Альтера». Докази виконання послуг, вказаних у розрахунку, відсутні. Докази оплати позивачем виконаних послуг відсутні. Отже, у відповідності до ст.137 ЦПК України, сума витрат позивача є недоведеною.

Відповідачем 16.11.2018р. надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому просить компенсувати понесені відповідачем витрати на проведення судової експертизи шляхом стягення з позивача на користь відповідача 2 000,00 грн., до якого додано платіжне доручення № 459 698 від 05.06.2018р. про сплату цих грошових коштів.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. 3. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст.141 ЦПК України, 2. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Отже, належить стягнути з позивача на користь відповідача 2 000,00 грн. витрати на проведення судової експертизи.

Згідно з п.9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наявності підстав для відмови у позові за недоведеністю суд відмовляє у позові саме з цих підстав, а не з підстав пропущення строку позовної давності.

На підставі наведеного, керуючись п.9 ч.1 Перехідних положень та ст.ст. т.12, 13, 77, 81, 89, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 ЦПК України, ст.ст.661, 625, 636, 979, 985, 992 ЦК України, ст.ст.1,3,9 Закону України «Про страхування», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АХА Страхування» в особі Одеського відділення про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АХА Страхування» () 2 000,00 (дві тисячі) грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров