Номер провадження 2/754/4189/18
Справа №754/8963/17
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2018 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.,

за участі секретаря судового засідання - Малинки А.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, 3-особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про стягнення заборгованості по аліментам та пені, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в липні 2017 року звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про стягнення заборгованості по аліментам та пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 24.05.2016 за рішенням Деснянського районного суду м.Києва з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їхньої спільної дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, у розмірі 2000 грн., починаючи з 09.11.2018 і до досягнення дитиною повноліття. 29.09.2016 державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі зазначеного вище судового рішення. В ході виконавчого провадження державним виконавцем 02.06.2017 було складено розрахунок заборгованості по аліментам, що повинен був сплачувати відповідач, яка на день проведення такого розрахунку становила 125466,67 грн. до повноліття дитини. Після отримання зазначеного розрахунку, позивач звернулася за юридичною допомогою задля перевірки правильності його здійснення, та внаслідок чого їй стало відомо про те, що аліменти, які стягнуті судом в твердій грошовій сумі, відповідно до положень ч.2 ст.184 СК України та Постанови КМУ від 17.07.2013 за №1078, підлягають індексації, чого при здійсненні розрахунку заборгованості відповідача по сплаті аліментів державним виконавцем зроблено не було.

26.06.2017 позивач звернулась до державного виконавця із заявою про надання їй розрахунку заборгованості по аліментам, з відображенням їх індексації за період з 09.11.2015, однак виконавець повторно здійснив розрахунок заборгованості відповідача по аліментів з 09.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із незгодою позивача із проведеним державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментам, стягнутих за рішенням суду з відповідача, позивач вважала за необхідне провести самостійно його розрахунок. Внаслідок самостійного проведення розрахунку заборгованості відповідача по аліментам, з урахуванням індексації їх розмір, заборгованість ОСОБА_6 перед ОСОБА_4 станом на 01.06.2017 склала 31308,17 грн., та в результаті чого, у зв'язку із тим, що коли відповідач здійснював сплату розрахованих аліментів до 06.06.2021 (наперед до повноліття дитини), ним, з урахуванням індексації розміру аліментів повинно було бути сплачено аліменти у сумі 127308,17, замість неправильно розрахованої суми - 125466,67 грн., тобто різниця становить 1841,50 грн.

При цьому, у зв'язку із тим, що відповідач тривалий час до моменту сплати аліментів, розрахованих на перед у розмірі 125466,67 грн. за проведеним державним виконавцем розрахунком, не здійснював своєчасну сплату аліментів, що були стягнуті за рішенням суду, вона має намір стягнути з ОСОБА_2 у судовому порядку неустойку за таку не сплату. А відтак, у зв'язку із вищесказаним, позивач змушена була звернутись до суду із даним позов,ом відповідно до вимог якого просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу зі сплати аліментів з урахуванням індексації у розмірі 1841,50 грн., а також неустойку (пеню) в сумі 96190,02 грн.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 18.10.2017 пред'явлені ОСОБА_4 до ОСОБА_2 були задоволені .

В подальшому 17.11.2017 відповідач звернувся до суду із заявою про перегляд зазначеного вище заочного рішення, у зв'язку із чим, судом який розглянув справу було призначено судове засідання для розгляду поданої відповідачем заяви.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2018, заяву про перегляд заочного рішення суду від 18.10.2017 у даній справі було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А.

Ухвалою суду від 23.03.2018 вищевказане заочне рішення, ухвалене судом за результатами розгляду даної справи було скасовано, та відповідно призначено судове засідання для розгляду позовних вимог ОСОБА_4.

В ході розгляду справи судом, стороною позивача було подано до суду заяву про зменшення розміру пред'явлених позовних вимог до ОСОБА_2, а саме в частині стягнення неустойки (пені) по аліментам до розміру 32077,53 грн.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням їх зменшеного розміру, підтримав у повному обсязі та просив суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти пред'явленого позивачем позову заперечували у повному обсязі та просили суд відмовити у його задоволенні, з підстав його безпідставності та необґрунтованості. Також вважали, що пред'явлення позивачем такого позову до суду з її боку є зловживанням положеннями законодавства та своїх прав. Як пояснив відповідач, отримавши проведений державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, він сплатив позивачу визначену суму аліментів у значно більшому розмірі - 137466,67 грн., що була розрахована виконавцем до повноліття його сина, у зв'язку із чим вважав, що до нього з даного питання претензій бути не може. При цьому, вказали суду на те, що пред'явлені стороною позивача вимоги про стягнення заборгованості по аліментам та пені, загалом обраховано всупереч встановленим законом порядку, а тому не можуть бути задоволені судом.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про поважність причин своєї неявки до суду не повідомив, а тому на підставі положень ст.223 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши вступне слово представника позивача - ОСОБА_1, відповідача та його представника - ОСОБА_7, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що пред'явлений позивачем позов не підлягає задоволенню судом, з огляду на наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 24.05.2016 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та відповідно стягнуто з останнього на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн., починаючи з 09.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_10, Служба у справах дітей Оболонської РДА в м.Києві про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, було відмовлено (а.с.12).

Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва від 06.09.2016 вищевказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін (а.с.13-14).

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження №52408710 вбачається, що 24.10.2016 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Скрипкою Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №754/15852/15-ц, виданого 21.09.2016 Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Копію вказаної постанови було направлено сторонам виконавчого провадження супровідним листом від 24.10.2018 (а.с.205).

12.01.2017 ОСОБА_2 звернувся до державного виконавця із заявою про долучення до матеріалів виконавчого провадження копій квитанцій та розписок про сплату стягувачу аліментів на утримання спільної дитини, на загальну суму 12999,45 грн. (а.с.187-192).

При цьому, вбачається, що стягувач у виконавчому провадженні, а також позивач по даній справі змінила свої прізвище з «Чувандейкіна» на «Левченко», що підтверджується відповідною копією свідоцтва про зміну імені, виданого 17.12.2016 Деснянським районним у м.Києві Відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м.Києві (а.с.204). На підставі чого державним виконавцем, в межах виконавчого провадження, 06.04.2017 було винесено постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, а саме в частині зазначення зміни прізвище стягувача (а.с.193).

24.05.2017 позивач подала на ім'я начальника Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві письмову заяву, із викладеним проханням надати їй довідку про заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів (а.с.186).

Державним виконавцем 31.05.2017 було проведено розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів, згідно рішення Деснянського районного суду м.Києва. Так, згідно вказаного розрахунку, виконавцем була розрахована заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, до досягнення нею повноліття, а саме по червень 2021 року, де розмір заборгованості було зазначено в розмірі 128466,67 грн. (а.с.184).

Також, 02.06.2018 виконавцем повторно було здійснено такий розрахунок, що було вручено відповідачу по справі - ОСОБА_2 З вказаного розрахунку вбачається, що сума розрахованої заборгованості було здійснено до повноліття дитини, де заборгованість була вже зазначена у розмірі 125466,67 грн., з урахуванням сплачених боржником у червні 2016 року аліментів у розмірі 3000 грн. (а.с.183).

14.06.2017 відповідач вніс на рахунок позивача, відкритого у банківській установі, грошові кошти у розмірі 125466,67 грн., що підтверджується наданою копією платіжного доручення №10877 від 14.06.2017, призначенням платежу зазначено - «борг згідно розпорядження д/в 52408710/16 (а.с.181).

В результаті чого, старшим державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ ГТУЮ у м.Києві Вахрушевою Р.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №52408710, порушеного з примусового виконання виконавчого листа №754/15852/15-ц, виданого 21.09.2016 Деснянським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 2000 грн., починаючи з 09.11.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.180).

При винесенні даної постанови, державний виконавець керувався п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», а також тією обставиною, що боржник на підставі розпорядження №52408710 виконав рішення суду у повному обсязі, сплативши аліменти до повноліття дитини.

Так, пунктом 9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте, слід зазначити, що відповідно до п. 9 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (з відповідними змінами) виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.

У разі наявності заборгованості, яка виникла на момент закінчення встановленого строку для стягнення аліментів, її стягнення проводиться у загальному порядку, визначеному Законом (п.9 розділ ХVI Інструкції).

При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає право батьків на зміну розміру аліментів, шляхом їх збільшення або зменшення, право на зміну способу виконання рішення суду, звільнення батьків від утримання дитини тощо.

Також законодавець визначає гранично мінімальний розмір аліментів, що може бути стягнутий за рішенням суду, та відповідно його розмір не має сталого значення до досягнення дитиною повноліття, оскільки встановлений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку коливається в бік збільшення, при затвердженні Державного бюджету України, а також визначається у розмірі відповідно до віку самої дитини.

Розрахунок аліментів на майбутнє, а саме до досягнення дитиною повнолітня та закінчення виконавчого провадження, у зв'язку із сплатою боржником розрахованої суми, прямо суперечить положенням Глави 15 СК України, яка передбачає випадок сплати аліментів на утримання дитини наперед лише у разі, якщо після набрання рішенням суду законної сили, згідно з яким з одного із батьків стягуються аліменти, він виїжджає для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, з нього за рішенням суду до його виїзду за межі України може бути стягнуто аліменти за весь період до досягнення дитиною повноліття. Також допускається сплата наперед додаткових витрат на утримання дитини.

В ході розгляду справи судом, сторонами не було надано суду доказів з приводу оскарження дій державного виконавця по закінченню порушеного виконавчого провадження, відкритого на примусове виконання судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, та відповідно не надано жодних підтверджень в рахунок того, що така постанова державного виконавця була скасована, та що виконавче провадження щодо стягнення аліментів триває.

Так, обґрунтовуючи, свої позовні вимоги, сторона позивача посилається на той факт, що розрахунок державним виконавцем заборгованості відповідача по сплаті аліментів не відповідає вимогам закону, оскільки не було враховано індексацію аліментів, які були стягнуті з відповідача у твердій грошовій сумі, а тому вони змушені були провести такий розрахунок самостійно та стягнути донарахований розмір аліментів.

Як встановлено ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

В свою чергу, Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» №1368-VIII від 17.05.2016, шляхом внесення відповідних змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» було віднесено до об'єктів індексації - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Дані зміни набрали чинності з 12.06.2016.

Таким чином, новий Закон врегулював механізм індексації розміру аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, у відповідності до вимог частини 2 статті 184 Сімейного Кодексу України, а тому стягувачі за виконавчими документами вказаної категорії за рахунок проведення індексації, отримали можливість на одержання коштів в більшому розмірі, ніж визначено судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 даного Закону (в редакції після внесених змін 12.06.2016), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

За правилами ст.ст.3,4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів (ч.7 ст.5 Закону - в редакції після внесених змін 12.06.2016).

При цьому, правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі - Порядок).

Постановою Кабінету Міністрів України за №836 від 16.11.2016 до вищевказаного порядку були внесені відповідні зміни, в частині регулювання питання індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Так, відповідно до п.п.6 п.6 та п.7 Порядку (з урахуванням внесених змін) визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів.

Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу їх платника.

Окрім цього, п.10-4 згаданого Порядку чітко закріплено, що для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 р., обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України від 17 травня 2016 р. № 1368-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

Враховуючи, що механізм обчислення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі було реалізовано прийняттям та набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі», та внесенні відповідних змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, а тому пред'явлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по аліментам, яка виникла у зв'язку із проведенням її розрахунку з урахуванням індексації, допускаються лише починаючи з 12.06.2016.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно наданої суду копії розрахунку заборгованості по аліментам, обрахованим головним державним виконавцем Деснянського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві у виконавчому провадженні щодо виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 2000 грн., починаючи з 09.11.2015 і до повноліття дитини, виконавцем станом на 02.06.2017 такий розрахунок було виконано до часу повноліття дитини, де сума заборгованості станом на червень 2021 року була обрахована як 125466,67 грн. (а.с.183).

Однак, з підсумку сум зазначених у даному розрахунку випливає, що розмір заборгованості по такому розрахунку станом на день його проведення становив 27466,67 грн.

Судом встановлено, що відповідач в рахунок погашення свого боргу по аліментам перерахував позивачу грошові кошти в сумі 125466,67 грн., тобто у тому розмірі, що було визначено державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, з розрахунку щомісячної твердої грошової суми в розмірі 2000 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Однак, враховуючи, що положення чинного законодавства не допускають сплату аліментів до повноліття дитини (окрім виїзду платника аліментів за кордон для постійного проживання у державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу) під час виконавчого провадження, та як наслідок його передчасне закриття, з'ясовані в ході розгляду даної справи обставини та докази вказують на те, що відповідачем фактично було здійснено погашення наявної заборгованості та здійснення оплати аліментів наперед, а саме на суму 98000 грн. (125466,67 грн. - 27466,67 грн.).

При цьому, відповідно до п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу їх платника.

Таким чином обов'язок проведення індексації розміру аліментів, який визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст.184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію автоматично, тобто без додаткового судового рішення.

Постанову державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 13.06.2017 про закінчення виконавчого провадження №52408710, порушеного на примусове виконання судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на думку суду була винесена державним виконавцем передчасно та такою, що в майбутньому може порушити права будь-кого із сторін виконавчого провадження, або ж інтересів самої дитини, на утримання якої стягнуті судом аліменти, - сторонами по справі оскаржена та скасована у встановленому законом порядку не була.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач фактично не погодилась із здійсненим державним виконавцем розрахунком заборгованості по аліментам без врахування суми індексації аліментів, що підлягала стягненню разом із аліментами з відповідача, а тому здійснила такий розрахунок самостійно та просить суд стягнути таке донарахування у судовому порядку, в зв'язку із тим, що аліменти були сплачені відповідачем без урахування їх індексації.

Також, сторона позивача просить суд стягнути з відповідача неустойку по несплаті аліментів, з розрахунку несвоєчасно сплаченої суми аліментів з урахуванням розміру їхньої індексації.

Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Однак, при зверненні позивача до суду із даним позовом, заборгованість відповідача була погашена у повному обсязі, та здійснено сплату суми аліментів позивачу наперед.

При цьому дії державного виконавця з приводу проведеного розрахунку заборгованості по аліментам на майбутнє, тобто до повноліття дитини та, як наслідок, закриття виконавчого провадження в судовому порядку неправомірними визнані не були. Постанова про закриття виконавчого провадження не скасована та є чинною.

А тому, враховуючи все вищенаведене, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що пред'явлені ОСОБА_4 позовні вимоги до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментами та пені не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а також у зв'язку із тим, що позивач при подачі позову до суду на підставі положень Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору, такі судові витрати слід віднести в порядок компенсації за рахунок держави, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу покладається на неї, у зв'язку із відмовою у задоволенні її позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», ст.ст.184, 196, СК України, ст.ст.2, 12, 13, 17, 19, 76-81, 83, 89, 141, 235, 258-259, 263-265, 352, 354-355, Розділом ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 в задоволенні позову до ОСОБА_2, 3-особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про стягнення заборгованості по аліментам та пені - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Повний текст судового рішення складено 18.12.2018.

Суддя: