233 № 233/4094/18
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участю секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Костянтинівці справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
08 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2002 року є власником квартири АДРЕСА_1. На час звернення до суду у зазначеній квартирі зареєстрована колишня дружина сина позивача, відповідач по справі ОСОБА_2 за місцем реєстрації не мешкає з 30 червня 2017 року, її речі в квартирі відсутні, будь-якої участі в утриманні квартири, зокрема в оплаті комунальних послуг, не приймає, місце її фактичного проживання позивачу не відомо. Позивач через те, що відповідач зареєстрована у квартирі, змушена нести зайві витрати на утримання квартири, в тому числі витрати на оплату житлово-комунальних послуг. В теперішній час у позивача виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача, яка добровільно з реєстрації не знялась, а тому позивач просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 13 в будинку № 53 по вул.6 Вересня в м.Костянтинівка Донецької області.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи заперечень не надавала.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, заяви про розгляд справи за її відсутністю, відзиву не надала, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Зясувавши позицію позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 травня 2002 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого в реєстрі № 1029, є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7), що також підтверджується витягом Костянтинівського міського бюро технічної інвентаризації з реєстру прав власності на нерухоме майно № 16841831 від 28 листопада 2007 року (а.с.8).
Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/1917/17 від 30 червня 2017 року шлюб між сином позивача ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано (а.с.11), з того часу вона за місцем реєстрації не мешкає.

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 у зазначеній квартирі підтверджується довідкою про склад сімї № 604 від 05 липня 2018 року (а.с.9), відомостями про реєстрацію Відділу реєстрації Костянтинівської міської ради № вих. 3165/09 від 10 вересня 2018 року (а.с.15-17).

Згідно з актом перевірки паспортного режиму КП «Служба єдиного замовника № 4» від 18 жовтня 2018 року ОСОБА_2 фактично не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, її особисті речі в квартирі відсутні, оплату за комунальні послуги не здійснює (а.с.26).

У добровільному порядку після припинення проживання у вказаній квартирі відповідач місце реєстрації не змінила, на вимоги позивача про зняття з реєстраційного обліку не відреагувала, у звязку з чим позивач у справі несе додаткові витрати по утриманню житла, зазнає складнощів при оформленні субсидії та позбавлена можливості у випадку необхідності розпорядитися своєю власністю за власним розсудом.

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В силу ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частку будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням (ч.1). За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї (ч.2).

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК до членів сімї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_2 більше року не мешкає у квартирі АДРЕСА_1, факт її реєстрації в квартирі позбавляє позивача право користуватися майном повною мірою, призводить до зайвих витрат на оплату житлово-комунальних послуг, тощо.

В порядку ст.141 ЦПК України, в звязку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст.525, 526, 530, 589, 590 1050, 1054 ЦК України, ст.7, 8, 19, 141, 206, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 13 в будинку № 53 по вул.6 Вересня в м.Костянтинівка Донецької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте Костянтинівський міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, РНОКПП 274340540, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

Суддя