Справа № 520/3913/18
Провадження № 2/513/566/18
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Златіної О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2018 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси із зазначеним позовом до відповідачки, в якому просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 66025 гривень 70 копійок.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачкою було укладено кредитний договір № 500299195 від 21 серпня 2012 року на суму 33240 гривень.

30 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата ОСОБА_2" було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого, ПАТ "Альфа-Банк" відступив ТОВ "Дата ОСОБА_2" право грошової вимоги від відповідачки за кредитним договором № 500299195 від 21 серпня 2012 року.

10 жовтня 2016 року між ТОВ "Дата ОСОБА_2" та позивачем було укладено договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ "Дата ОСОБА_2" відступив позивачу право вимоги від відповідачки коштів, право на одержання яких належить ТОВ "Дата ОСОБА_2", а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідачки, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основним договором.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2018 року справа в порядку ч.1 ст. 31 ЦПК України була передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області, куди надійшла 19 червня 2018 року (а.с.35- 40).

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 22 червня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі ( а.с. 42).

Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не зявився, надіслав заяву, в якій підтримав позов, просив розглянути справу за його відсутності (а.с.3).

Відповідачка ОСОБА_1 позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с.54-58) та запереченнях (а.с. 92-95).

Послалась, зокрема, на те, що з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що останній платіж вона сплатила 22 квітня 2013 року, отже початок перебігу строку позовної давності починається з дати наступного чергового платежу, тобто з 22 травня 2013 року. Строк позовної давності закінчився 22 травня 2016 року, а позивач звернувся до суду 02 квітня 2018 року, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, як щодо основного зобовязання, так і щодо додаткових вимоги щодо стягнення неустойки, штрафу та пені. Зазначила, що Розділ 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» про встановлення строку позовної давності у 50 років, на який посилається позивач, вона ніколи не бачила, не ознайомлювалась з його змістом та не підписувала. Просила застосувати строки позовної давності до позовних вимог та відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідно до п.п. 2.3 Кредитного договору № 500299195 від 21.08.2012 року дата повернення кредиту 25 серпня 2015 року, тобто відповідач має право здійснити погашення кредиту у будь-який день до дати остаточного повернення кредиту, а саме до 25.08.2015 року. Тому загальний строк позовної давності закінчувався 25 серпня 2018 року, а позивач звернувся до суду у лютому 2018 року, тобто в межах строку позовної давності.

Крім того, відповідно до п.24 Розділу № 2 «Загальні умови кредитування фізичних осіб в ПАТ «Альфа Банк» зазначено, що сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, включаючи але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки тощо, становить 50 років (а.с.79-82).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1077, 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнтів) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ЦК України, які регулюють договір позики.

Ч.1 ст.1048 УК України встановлює, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно суму кредиту, зобовязаний сплатити кредитору неустойку.

21 серпня 2012 року між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір № 500299195 про надання відповідачці кредиту у сумі 33240 гривень, що підтверджується копією кредитного договору (а.с. 5).

Договором встановлено обов'язок відповідачки повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії за надання та обслуговування кредиту та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором.

30 вересня 2014 року між ПАТ "Альфа-Банк" та ТОВ "Дата ОСОБА_2" було укладено договір факторингу, за умовами якого ПАТ "Альфа-Банк" відступило ТОВ "Дата ОСОБА_2" право вимоги від відповідачки коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ПАТ "Альфа-Банк", а ТОВ "Дата ОСОБА_2" набуває право вимоги грошових коштів від відповідачки (а.с. 13-15).

10 жовтня 2016 року між ТОВ "Дата ОСОБА_2" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, за умовами якого ТОВ "Дата ОСОБА_2" відступило позивачу право вимоги від відповідачки коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ "Дата ОСОБА_2", а позивач набуває право вимоги грошових коштів від відповідачки (а.с. 16-18).

Відповідно до витягу з додатку № 1-1 до договору факторингу від 10 жовтня 2016 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 про повернення заборгованості за кредитним договором № 500299195 від 21 серпня 2012 року у загальній сумі 66025,70 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 27828,27 гривень; заборгованість по процентам та комісією 20997,43 гривні; пеня, штраф, неустойка 17200 гривень (а.с. 20).

На виконання Договору відступлення права вимоги 10 жовтня 2016 на адресу відповідачки від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та повідомлено про необхідність сплати заборгованості у розмірі 66025,70 гривень на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 12).

З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 10 жовтня 2016 року позивачем не здійснювалось нарахувань штрафних санкцій по договору. Однак на момент подачі позовної заяви заборгованість відповідачкою не погашена.

Щодо заяви відповідачки про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Право грошової вимоги у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» виникло 10 жовтня 2016 року, а Товариство звернулось до суду з позовом 02 квітня 2018 року, тобто в межах строку загальної позовної давності.

Тому суд вважає безпідставними посилання відповідачки на те, що у задоволенні позову належить відмовити повністю у зв'язку з пропуском позивачем трирічного строку позовної давності.

Відповідачка прийняті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача належить стягнути документально судовий збір в сумі 1762 гривень (а.с. 1).

Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача складає 67787 гривень 70 копійок (66025,70 грн. + 1762 грн.).

Керуючись ст. ст. 509, 526, 527, 530, ч.1 ст.598, 599, 610, ч.2 ст.615, 629, 256, 258, 267, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 10-13, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, НОМЕР_1, виданий Ужгородським МВ УМВС України в Одеській області 22 жовтня 1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, , п/рахунок 7001 в ПАТ "ТАСкомбанк", МФО 339500, заборгованість за кредитним договором № 500299195 від 21 серпня 2012 року у загальній сумі 66025 (шістдесят шість тисяч двадцять пять) гривень 70 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 27828,27 гривень; заборгованість по процентам та комісією 20997,43 гривні; пеня, штраф, неустойка 17200 гривень; та судові витрати у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, а всього 67787 (шістдесят сім тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2018 року.

Суддя А. І. Бучацька