Справа № 588/1113/18
№ провадження 2/588/522/18
04.09.2018 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретарів судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач у липні 2018 року звернулась до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.09.1999 є власником будинку за адресою: вул.Короленка, 10, м. Тростянець Сумської області. Відповідно до довідки про склад сімї виданої Тростянецькою міською радою Сумської області № 6341 від 27.06.2018 у даному будинку зареєстровані троє людей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Відповідач на цей час зареєстрований за указаною адресою, хоча фактично з 2016 року у зазначеному домоволодінні не проживає та не зявляється. У травні 2016 року відповідач забрав свої особисті речі та виїхав у невідомому напрямку.
ОСОБА_3 вважає, що оскільки ОСОБА_4 у її будинку не проживає з травня 2016 року, тобто більше року без поважних причин відсутній за зареєстрованою адресою, то він втрачає право на користування житлом.
Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком № 10 по вул. Короленка у місті Тростянець Сумської області.
Ухвалою суду від 18.07.2018 було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Позивач у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. ОСОБА_3 пояснила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано у 2002 році, після чого відповідач знявся з реєстрації у її будинку. Згодом у 2014 році відповідач знову повернувся до позивача, проживали з ним спільно однією сімєю до 2016 року. Через те, що відповідач знову став проживати з позивачем, вона знову дала згоду на його реєстрацію у будинку. Проте, з 2016 року ОСОБА_6 забрав свої речі, виїхав до Великописарівського району, і більше не повертався. Позивач зверталась до відповідача, щоб він виписався з будинку, він обіцяв, але так і не приїхав і не зробив цього.
Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду, у тому числі шляхом публікації оголошення на веб-сайті судової влади. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду остання не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з таких мотивів.
Судом установлено, що ОСОБА_3 є власником будинку № 10 по вул. Короленка у м. Тростянець Сумської області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.09.1999, посвідченого в.о. зав. Тростянецької держнотконтори І ОСОБА_7 і зареєстровано в реєстрі за № 1641 (а.с.8).
Згідно копії паспорту МА 598613 ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 з 09.06.1989 по 16.04.2002, що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 5).
Відповідач з 12.08.2014 був повторно зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4 як член сімї власника (а.с.10-12, 9).
Допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суду показали, що з 2001 року проживають по-сусідству з позивачем на вул. Короленко у м.Тростянець. ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_3 однією сімєю, але два роки тому він забрав свої речі, завантажив в автомобіль і виїхав з м.Тростянець. З того часу він не повертався, у користуванні будинком йому ніхто не перешкоджав.
Вирішуючи заявлену позивачем вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України).
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11.
Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до вимог статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що досліджені під час судового розгляду докази в сукупності підтверджують, що відповідач, який був зареєстрований у будинку позивача як член сімї позивача, не проживає у спірному будинку близько 2 років, його особисті речі в ньому не зберігаються, витрат на утримання спірного житла відповідач не несе, поважних причин його не проживання в цьому будинку не установлено, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування будинком по вул. Короленка, 10, у м. Тростянець Сумської області.
За таких обставин позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, а тому ураховуючи, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з відповідача на користь останньої слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн., сплачений при зверненні до суду.
Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, таким, що втратив право на користування будинком, що розташований по вулиці Короленко, 10, у м. Тростянець Сумської області.
Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 05 вересня 2018 року.

Суддя М.В. Щербаченко