РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 569/1662/18

Провадження № 22-ц/4815/361/18

Головуючий суддя в суді 1 інстанції: Гордійчук І.О.

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя: Боймиструк С.В.,

судді: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

секретар судового засідання Тхоревський С.О.,

з участю : адвоката ОСОБА_8., ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_7., -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся до Рівненського міського суду із скаргою про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12.01.2018.

У поданій скарзі просить суд скасувати постанову про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12.01.2018 та визнати дії державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_7. щодо не направлення постанови та внесення змін до постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника №40262604 від 12.01.2018 неправомірними.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року в задоволенні скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області ОСОБА_7. відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки та не взято до уваги докази скаржника, що долучалися до скарги, а саме копії заяви від 26.10.2017 та копії постанови від 30.10.2017, дані документи не взяті судом до уваги що у постанові про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника № 40262604 від 30.10.2017 державним виконавцем встановлено, що заборгованість по аліментах станом на 26.11.2017 відсутня.

Крім того вказує, що у своїй заяві стягував ОСОБА_6 зазначала, що заборгованості по сплаті аліментів станом на 26.10.2017 немає.

Вважає, що не відповідає дійсності висновок суду першої інстанції про те, що обґрунтовуючи вимоги даної скарги ОСОБА_4 зазначав про неправомірність та безпідставність нарахування заборгованості по сплаті аліментів, однак у поданій скарзі ОСОБА_4 ставив вимогу про скасування постанови про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 12.01.2018 та визнання дій державного виконавця щодо не направлення вказаної постанови та щодо її винесення неправомірними.

Вважає таким, що не заслуговує на увагу висновок суду про те, що між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів, оскільки в постанові від 30.10.2017 та заяві ОСОБА_6 підтверджено той факт, що станом на 26.10.2017 відсутня заборгованість ОСОБА_4 по аліментах (а.с.3,4), а тому вважає, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів відсутній.

Зазначає, що державним виконавцем в порушення вимог ч.8 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження", не проводилась перевірка майнового стану боржника. Крім того і сам стягувач не звертався до державного виконавця з проханням та вимогою щодо проведення перевірки щодо отримання інформації про доходи боржника.

Також вказує на те, що в порушення норм чинного законодавства, йому не було направлено постанову про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника №40262604 від 12.01.2018 у відповідності до вимог ст. 28 ЗУ "Про виконавче провадження", чим порушено його права як боржника, як сторони виконавчого провадження.

З цих підстав, просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09.10.2018 у справі №569/1662/18 та прийняти нове рішення, яким задовольнити скаргу на дії державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області в повному обсязі.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_6 зазначає, що не погоджується із змістом апеляційної скарги, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення.

Вказує, що не відповідає дійсності твердження скаржника, що після спірної постанови державного виконавця він став боржником за несплату аліментів та його включено до Єдиного реєстру боржників, що грубо порушує його права, адже ОСОБА_4 став боржником не в результаті будь-яких дій держаного виконавця чи інших осіб, а з моменту неналежного виконання ним рішення Рівненського міського суду від 04.10.2013 про стягнення аліментів та з моменту ухилення від утримання власної дитини.

Зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що спір по суті виник із заборгованості по сплаті аліментів, адже боржник категорично не визнає заборгованість по сплаті аліментів, про що сам зазначає у скарзі, що є предметом даної справи.

Вказує на те, що розрахунок заборгованості №2326 від 12.01.2018, проведений державним виконавцем ОСОБА_7., боржником не оскаржувався.

На підставі наведеного, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_8. в судове засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Державний виконавець ОСОБА_7. просила подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу місцевого суду без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник фактично не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, у зв'язку із чим, між сторонами виконавчого провадження існує спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів. Спір щодо визначення розміру аліментів підлягає вирішенню судом в позовному провадженні з обов'язковим залученням до розгляду справи стягувача за виконавчим листом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_7. від 16.10.2013 року ВП№40262604 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №569/11184/13-ц від 07.10.2013 року виданого Рівненським міським судом Рівненської області про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частики заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.06.2013 року і до досягнення повноліття дитини.

За даним виконавчим документом стягнення проводиться на доходи боржника, які він отримує у ТзОВ «Морган Феніче», смт. Квасилів, вул. Індустріальна, 12, у формі відрахування із заробітної плати, що належить до виплати боржнику ОСОБА_4

01.12.2017 року до відділу ДВС надійшла заява стягувача ОСОБА_6 з проханням здійснити перерахунок заборгованості по аліментах стягнутих із ОСОБА_4, за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року в зв'язку з тим, що боржник не надав інформації про місце роботи.

Відповідно до розрахунку заборгованості №2326 від 12.01.2018 року, проведеного державним виконавцем ОСОБА_7. у ОСОБА_4 станом за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року нараховано заборгованість у розмірі 126059,92 грн.

12.01.2018 року на підставі довідок наданих ТзОВ «Морган Феніче», які наявні в матеріалах справи, державним виконавцем було здійснено перерахунок заборгованості по аліментах, зазначено до сплати з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року по 1/3 - 139959,92 грн., до сплати з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року по 30% прожиткового мінімуму - 11226,30 грн., сплачено боржником - 13900,00 грн. борг за період з 01.01.2016 року по 30.11.2017 року - 126059,92 грн.

12.01.2018 державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_7. по вищезазначеному виконавчому провадженню винесено постанову про зміни до постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника (а.с.6).

Обґрунтовуючи вимоги даної скарги, ОСОБА_4 зазначав про неправомірність та безпідставність нарахування заборгованості по сплаті аліментів, однак відповідно до ч.1 ст.18 та ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» боржником зазначений розрахунок оскаржений не був.

Підставою для перерахунку аліментів та нарахування заборгованості ОСОБА_4 по їх сплаті на утримання доньки ОСОБА_9 стало елементарне невиконання ним вимог ст.129-1 Конституції України, щодо обов'язковості судових рішень та приховування своїх реальних доходів боржником для мінімізації їх розміру (з 1/3 частини заробітку (доходу) до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та відповідно порушення прав дитини.

Державний виконавець ОСОБА_7. згідно ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та своїх посадових обов'язків, отримавши достовірну інформації про розмір доходів боржника, здійснила заходи примусового виконання рішення суду, а саме здійснила перерахунок за яким встановлено заборгованість боржника ОСОБА_4 з їх сплати та внесла своєю постановою від 12.01.2018 року зміни в постанову від 30.10.2017, а тому безпідставним є посилання апелянта на ту обставину, що у постанові про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника № 40262604 від 30.10.2017 державним виконавцем встановлено відсутність заборгованість по аліментах станом на 26.11.2017 (а.с. 4-7).

Стосовно твердження апелянта про не направлення ОСОБА_4 постанови від 12.01.2018 року, то як пояснила державний виконавець та згідно ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», згадана постанова направлялась простою кореспонденцією. Сама ця обставина, якщо вона і мала б місце, не є підставою для скасування постанови.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відповідає вимогам закону й підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду винесено постанову, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін сплачений судовий збір покладається на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 367, 368, 371, п.1. ч.1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384, ст. 389 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: С.О. Гордійчук

С.В. Хилевич