Дата документу 12.12.2018 Справа № 337/3832/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/3832/17Головуючий у 1-й інстанції Гнатик Г.Є. Повний текст рішення складено 23.03.2018 року.
Пр. № 22-ц/807/1066/18Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Михайлівський» про захист прав споживачів фінансових послуг

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 190581,37 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що 23.05.2016 року на підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 р. № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) від 23.05.2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку було розпочато процедуру виведення з ринку ПАТ «Банк Михайлівський» (надалі - Банк) шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

13.07.2016 року на підставі рішення Правління НБУ від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 12.07.2016 р.№ 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації Банку, яка триває по сьогодні.

На момент початку процедури виведення Банку з ринку (23 травня 2016 року) залишок коштів на рахунках позивача у Банку становив:

19.05.2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» на поточний рахунок позивача НОМЕР_2 були переведені кошти в сумі 581 грн. 37 коп. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-015-000175788 від 14.01.2016 року»

19.05.2016 року ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» на поточний рахунок позивача НОМЕР_3 були переведені кошти в сумі 190000 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000175788 від 14.01.2016 року.»

У серпні 2016 року, позивач звернулась до ПАТ «Банк Михайлівський» з проханням повідомити, чи включено її у реєстр вкладників.

З відповіді ПАТ «Банк Михайлівський» від 13.09.2016 року вона дізналася про нікчемність правочину/транзакції, а тому вона не була включена до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів.

Про належність згаданих рахунків позивачеві свідчить договір №980-015-000002396 від 14.01.2016 року.

Загальна сума відшкодування Фондом має становити 190581,37 грн.

Ухвалою суду першої інстанції від 06 жовтня 2017 року (а.с. 9) провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача відкрито.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року (а.с. 110-115) позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 17, п/р №: 1 в Національному банку України МФО 300001) на користь ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресую: АДРЕСА_1) грошові кошти у сумі 190581,37 грн.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2018 року (а.с. 170) заяву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про перегляд заочного рішення суду першої інстанції залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своїй апеляційній скарзі (а.с. 175-195) просив заочне рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначений склад колегії судів апеляційного суду: головуючий суддя (суддя - доповідач) Гончар М.С., судді Кочеткова І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 199).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с.207), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 209).

Позивач ОСОБА_3 не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 12 грудня 2018 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 213-216) всі учасники цієї справи не з'явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу вимог ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення … і ухвалити … нове рішення …

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 1, 2 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового… є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.ст.2, 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Має місце неповне з'ясування судом першої інстанції у цій справі обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що ОСОБА_3 уклала 14.01.2016 року з ПАТ «Банк Михайлівський» договір № 980-015-000002396, банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) (а.с.6), згідно якого на її ім'я відкрито поточний рахунок НОМЕР_3.

14.01.2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» укладений договір №980-015-000175788, згідно п.1.2 якого ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» приймає від ОСОБА_3 у власність кошти у сумі 110000,00 грн. на наступних умовах: строк користування коштами не більше 368 днів; розмір процентів за користування коштами - ставка: 34.78% річних після утримання податку з таких процентів; періодичність сплати нарахованих процентів щомісячно, 15 числа місяця починаючи з календарного місяця, наступного за місяцем підписання договору) а проценти за місяць в якому кошти повертаються, в т.ч. при достроковому поверненні коштів не пізніше дня повернення коштів за період аналогічний вищезазначеному; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» сплачує позивачу проценти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935; ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» повертає позивачу кошти у безготівковій формі на рахунок НОМЕР_3 в ПАТ «Банк Михайлівський», код банку 380935 (а.с. 21).

18.02.2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» укладений договір про внесення змін до договору №980-015-000175788 від 14.01.2016 року, згідно якого сума коштів, що передається ОСОБА_3. у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковим центром» збільшена на 80000,00грн. та становить 190000,00грн. (а.с. 22).

Згідно із випискою ПАТ «Банк Михайлівський» по особовим рахункам з 19.05.2016 року по 31.10.2016 року про особовому рахунку НОМЕР_3, 19.05.2016 року на рахунок позивача від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» перераховано грошові кошти в розмірі 190000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-015-000175788 від 14.01.2016 року» та в розмірі 581,37 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору №980-015-000175788 від 14.01.2016 року» (а.с. 23-24).

13 липня 2016 року на підставі рішення Правління НБУ від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та рішення виконавчої дирекції ФГВФО від 12.07.2016 року № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації Банку ПАТ «Банк Михайлівський».

У серпні 2016 року, ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «Банк Михайлівський» з клопотанням повідомити, чи включено її у реєстр вкладників.

З відповіді ПАТ «Банк Михайлівський» від 13.09.2016 року ОСОБА_3 дізналася про нікчемність правочину/транзакції, а тому вона не включена до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів (а.с.7).

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин цієї справи, не звернув належної уваги на наступне.

Позивач ОСОБА_3 уклала договір, з приводу якого виник спір з ПАТ «Банк Михайлівський».

ПАТ «Банк Михайлівський» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є окремими суб'єктами права, самостійно існуючими юридичними особами.

Відносно ПАТ «Банк Михайлівський» не внесено запису про ліквідацію до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», визначено уповноважену особу на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та /або затверджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед вкладниками /кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і мають пріоритет над іншими законодавчими актами України у цих правовідносинах.

Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку та не відповідає за зобов'язаннями банку.

Згідно із вимогами ст. ст. 26-27 та 48 та розділів ІІІ і ІУ № 14 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування починає виплату коштів в межах гарантованої державою суми відшкодування (200000,00 грн.) вкладникам неплатоспроможного банку, які включені в Загальний реєстр вкладників.

Відповідно до п. 15 Перехідних положень Закону № 4452-УІ (в редакції від 15.11.2016 року) до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до банківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором.

Однак, договір позики № 980-015-000175788 від 14.01.2016 року на суму 190000,00 грн. є двостороннім (без участі банку та повіреного) ОСОБА_3 з ТОВ «Інвестиційно-Розрахунковий Центр», які по своїй природі не є вкладами згідно із Законом України «Про банки та банківську діяльність» та Закону №4452-VI, тому платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу ОСОБА_3 та оплати процентів за вищезазначеним договором на загальну суму 190581,37 грн. не має жодного відношення до банківського вкладу.

Згідно із ст. 37 Закону Уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів і вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Уповноважена особа Фонду повідомила ОСОБА_3 про нікчемність вищезазначених правочинів (а.с.7), наслідком останнього стало невключення ОСОБА_3 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

При вищевикладених обставинах, підстави для стягнення грошових коштів в сумі 190581,37 грн. з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_3 за рішенням суду у цій справі були відсутні.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є таким, що ухвалено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на припущеннях, а тому підлягає скасуванню із постановленням апеляційним судом нової постанови, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - ПАТ «Банк «Михайлівський» про захист прав споживачів фінансових послуг у цій справі слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України, враховуючи, що позивач ОСОБА_3, як споживач, звільнена у цій справі в силу вимог закону від сплати судового збору витрат, судові витрати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пов'язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 2858,72 грн.(а.с. 205) слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.

Заочне рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2018 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Банк «Михайлівський» про захист прав споживачів фінансових послуг у цій справі відмовити.

Судові витрати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (), пов'язані із розглядом цієї справи апеляційним судом, у розмірі 2858,72 грн. компенсувати за рахунок держави.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 18.12.2018 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.