Справа №:755/8981/18
Провадження №: 2/755/4360/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді Яровенко Н. О.,

при секретарі Грінкевич А.І.,

за участі сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Приватне акціонерне товариство «СК «АХА Страхування» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и в:

В червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ПрАТ «СК «АХА Страхування» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 березня 2017 року мала місце ДТП за участі автомобілів «КІА», д/н НОМЕР_6 під керуванням відповідача, та автомобіля «Шевроле», д/н НОМЕР_3, під керуванням позивача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті вказаної ДТП автомобілю «Шевроле», д/н НОМЕР_3 завдано механічних пошкоджень, а позивачу - матеріальної шкоди. В подальшому позивач звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою, де йому було зроблено розрахунок страхового відшкодування по зазначеному страховому випадку, згідно з яким фактична вартість повного ремонту його автомобіля склала 31 875,44 грн. без урахування коефіцієнта зносу автомобіля. Розмір спричиненої шкоди позивачу підтверджується актом технічного стану автомобіля від 04 квітня 2017 року та від 31 травня 2017 року, ремонтними калькуляціями від 10 травня 2017 року та від 06 червня 2017 року та переліком виконаних робіт на суму 30 497,00 грн. Отже, відповідач повинен сплатити різницю між фактичними витратами на ремонт автомобіля та розміром сплаченого страхового відшкодування. Крім того, просить стягнути з відповідача моральну шкоду, що виразилася у негативних змінах в житті позивача та його сім'ї, душевних стражданнях, порушенні нормального способу життя, розмір якої він оцінює в 5 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки на відновлюваний ремонт в сумі 10 006,23 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. та судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 квітня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 14).

Так, зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 29 березня 2017 року о 07 год. 45 хв., керуючи автомобілем «КІА», д/н НОМЕР_6 по вул. Тампере у м. Києві, при виїзді на нерегульоване перехрестя бул. В.Ради та просп. Миру, не врахував дорожньої обстановки, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевроле», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, чим порушив п.п. 2.3 б, 16.11 ПДР України (а.с. 14).

Листом ПАТ «СК «АХА Страхування» за № 13938/12цв від 22 грудня 2017 року ОСОБА_1 надано протоколи огляду автомобіля «Шевроле», д/н НОМЕР_3 від 04 квітня 2017 року та 31 травня 2017 року, копії ремонтних калькуляцій «Аудатекс» від 10 травня 2017 року ат від 06 червня 2017 року, копії платіжних доручень та копії заяв про страхове відшкодування від 24 травня 2017 року та від 06 червня 2017 року (а.с. 15).

Разом з цим, 24 травня 2017 року позивач звернувся до ПАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 18 659,08 грн. та 06 червня 2017 року із заявою про доплату страхового відшкодування в розмірі 1 831,69 грн. (а.с. 16-17), вказані суми були перераховані позивачу на його банківський рахунок (а.с. 28-31).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-IV.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст. 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону №1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону №1961-IV, страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (ст.ст. 9, 22-31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено ст. 1194 ЦК України, у разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок щодо страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України).Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст. 511 ЦК України, зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, установлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч.ч.1 та 4 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов'язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі ст. 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (ст.ст. 36, 37 Закону №1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за ст. 1194 ЦК України.

Таким чином, розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно зі ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 у справі №6-2808цс15.

З урахуванням установлених обставин справи суд дійшов висновку, що в даному спорі право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред'явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди.

Згідно заказ-наряду: 27 від 17 червня 2017 року, виготовленого Автосервіс «The Garage» на замовлення ОСОБА_1, вартість виконаних робіт на послуг по ремонту автомобіля «Шевроле» складає 30 497,00 грн. (а.с. 32).

Згідно положень ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків, власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

За правилами ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст. 22 ЦК України.

Так, ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Шевроле», д/н НОМЕР_3, а тому має право на відшкодування завданої його транспортному засобу шкоди. Таке право виникає у позивача на підставі ст. 386 ЦК України .

Окрім того, відповідачем в судовому засіданні не доведено факт, що пошкодження транспортного засобу позивача відбулося не з вини відповідача, та не встановлено відшкодування збитків, завданих позивачу у результаті порушення його права відповідачем. Так, полагодження відповідачем пошкодженого автомобіля «Шевроле», д/н НОМЕР_3 або передача речі того ж роду та тієї ж якості позивачу не відбулося, а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати завдані позивачу збитки в повному обсязі, оскільки саме він завдав їх.

Враховуючи відшкодоване ПАТ «СК «АХА Страхування» страхове відшкодування в розмірі 20 490,77 грн., суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 належить відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 10 006,23 грн., яка розрахована наступним чином: (30 497,00 грн. (вартість матеріального збитку) - 20 490,77 грн. (сплачене страхове відшкодування).

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені в ст. 1167 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зав'язку між порушенням та моральною шкодою.

Позивач, обґрунтовуючи підстави для відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що діями відповідача йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в погіршенні стану здоров'я та відносин з близькими, порушенні життєвого укладу, внесенні небажаних корективів в життєві плани.

З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає правомірними вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди, тому виходячи з характеру глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якої зазнала позивач у зв'язку з пошкодженням її майна, неможливості нормального користування ним, порушенні звичайного способу життя, необхідності докладати додаткових зусиль для його нормалізації суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ПАТ «СК «АХА Страхування» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 10 006,23 грн. та моральної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

В порядку ст. 141 ЦПК України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 409,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 14, 22, 319, 509, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 6, 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1-13, 76- 83, 89, 115, 141, 209-211, 247, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа Приватне акціонерне товариство «СК «АХА Страхування» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (02160, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (02100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_5) збитки на відновлювальний ремонт, завдані внаслідок ДТП в сумі 10006 грн. 23 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (02160, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (02100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_5) 2000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (02160, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (02100, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_5) 1409 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 вересня 2018 року.

Суддя Н.О.Яровенко