ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 638/11111/17

провадження № 22ц/818/1317/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк»

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2018 року в складі судді Подус Г.С.,

встановив:

У липні 2017 року ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 28.09.2012 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №00L-0001921-Ф/12-HRV на відкриття карткового рахунку.

22.01.2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір №000L-0001921-Ф/12-HRV-2 про встановлення ліміту дозволеного овердрафту до договору №00L-0001921-Ф/12-HRV.

Відповідно до Кредитного договору встановлено ліміт дозволеного овердрафту в сумі 10 000 грн., зі сплатою процентної ставки в розмірі 24%. Ліміт дозволеного овердрафту встановлювався на строк з 22.01.2013 року по 21.01.2014 року.

Банк умови кредитного договору виконав.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору у нього перед Банком станом на 14.06.2017 року утворилась заборгованість за нарахованими відсотками за користування дозволеним овердрафтом - 7 530,56 грн., яку і просив стягнути позивач.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 березня 2018 року у задоволенні позовної заяви ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укргазбанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити. Також просило стягнути з ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 600 грн. за подання позову, та 2 400 грн. за подання апеляційної скарги

Скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що наявність судового рішення про задоволення норм кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного дооговору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора на отримання від боржника процентів, належних кредитору, відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ПАТ «Укргазбанк» у задоволенні позову районний суд виходив з того, що ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння вiдмова вiд зобов'язання або одностороння замiна його умов не допускається.

Судом встановлено, що на виконанні головного державного виконавця Дзержинського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 перебувало виконавче провадження №50725027, на підставі виданого за рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.10.2015 року виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вищеописаним кредитним договором в розмірі 14 484,68 грн. на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк».

В матеріалах справи міститься постанова про закінчення виконавчого провадження від 01.11.2016 року (а.с. 54) відносно ОСОБА_1, у зв'язку зі сплатою боржником заборгованості у повному обсязі, що також підтверджується квитанцією (а.с. 57).

Посилання ПАТ «Укргазбанк» в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував правові висновки, які містяться у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року №6-126цс15 та від 25 травня 2016 року №6-157цс16 про те, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке своєчасно не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, апеляційним судом не приймається.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа 310/11534/13-ц) керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: "Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem", що означає "У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права", Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1206цс15 (Постанова N 6-1206цс15).

Також зазначено, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отже, з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ПАТ «Укргазбанк» -залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 23 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко