Ухвала

Іменем України

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 1625/2565/12

провадження № 61-44228 ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), СинельниковаЄ. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року у складі судді Потетій А. Г. та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Пилипчук Л. І., Абрамова П. С., Карпушина Г. Л. у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко СергійВолодимирович, державне підприємство «Сетам», публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця про призначення торгів щодо житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, які належать йому на праві власності та є предметом іпотеки.

Скарга мотивована тим, що державним виконавцем в межах виконавчого провадження проведено оцінку вказаного нерухомого майна та призначено торги. Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки вони не відповідають вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Зазначене нерухоме майно є єдиним житлом боржника, іншого житла він не має, а тому на цей житловий будинок не може бути звернуто стягнення з метою виконання судових рішень.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року, у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що дії державного виконавця щодо опису та арешту предмета іпотеки були спрямовані на виконання судових рішень та не суперечать статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким скаргу задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що суди дійшли помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, оскільки державним виконавцем не враховано що, житловий будинок, є його єдиним житлом, підпадає під дію мораторію, у зв'язку з чим не підлягає оцінці, реалізації та на нього не може бути звернуто стягнення без його згоди.

У касаційній скарзі, заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що його повний текст отримано 09 серпня 2018 року, що підтверджується відповідними доказами.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_4 та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Порядок реалізації арештованого майна передбачений статтею 61 Закону України «Про виконавче провадження».

Встановлено, що ОСОБА_4 є боржником у зведеному виконавчому провадженні № 41549090 на загальну суму 4 478 441,49 грн, та у виконавчому провадженні № 47499492 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 231 799,22 дол. США та 65 460,00 грн, яким є житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 225,6 кв. м, та земельна ділянка площею 0,165 га, що знаходяться в АДРЕСА_1

02 лютого 2017 року державним виконавцем прийнято постанову про опис та арешт вказаного предмета іпотеки.

Установивши, що дії державного виконавця щодо призначення торгів відносно арештованого предмета іпотеки були спрямовані на виконання судових рішень та відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для визнання незаконними дій державного виконавця.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»протягом дії цього закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язаньгромадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Встановлено, що переданий ОСОБА_4 в іпотеку житловий будинок, на який звертається стягнення, не забезпечував виконання зобов'язань за споживчим кредитом, наданим фізичній особі у іноземній валюті, а забезпечував виконання зобов'язань юридичної особи - ТОВ «Екс-Трім Спорт, яка отримала кредит для поповнення обігових коштів.

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку, що житловий будинок виставлений державним виконавцем на торги правомірно, оскільки не забезпечував виконання зобов'язань за споживчим кредитом, наданим фізичній особі у іноземній валюті, отже не підпадає під дію мораторію, встановленого частиною першоюстатті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючисьстаттею 390,пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2018 рокута постанови Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, строк на касаційне оскарження ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року та постанови Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 10 травня 2018 року та постанову Апеляційного суду Полтавської області від 02 серпня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_4, заінтересовані особи: старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Ткаченко Сергій Володимирович, державне підприємство «Сетам», публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», на дії державного виконавця.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта