Ухвала

06 вересня 2018 року

місто Київ

справа № 638/12068/16-ц

провадження № 61-203св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Прокуратура Полтавської області,

третя особа - слідчий прокуратури Полтавської області Сорокін Ігор Володимирович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Піддубного Р. М., Гуцал Л. В., Котелевець Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним, в якому просив стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди у розмірі 328 860 грн на підставі статті 1174 ЦК України.

Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що в провадженні слідчого прокуратури Полтавської області Сорокіна І. В. перебувало кримінальне провадження № 0000005 за частиною другою статті 372 КК України відносно колишніх співробітників слідчого управління Міністерства внутрішніх справу України в Полтавській області, в якому його було визнано потерпілим. Постановою слідчого від 08 квітня 2016 року ОСОБА_4 незаконно відмовлено у задоволенні десяти клопотань, а постановою слідчого від 31 травня 2016 року кримінальне провадження закрито в зв'язку з відсутністю в діях працівників СУ УМВСУ в Полтавській області складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Полтави від 04 липня 2016 року постанову про закриття кримінального провадження було скасовано як незаконну. Посилаючись на те, що зазначеними неправомірними діями, та тривалою бездіяльністю слідчого прокуратури Полтавської області, який протягом семи місяців не здійснював жодних процесуальних дій у кримінальному провадження, йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 328 860, 00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 60 000, 00 грн. Додатковим рішенням цього ж суду від 01 лютого 2017 року стягнуто з Державної казначейської служби України в дохід держави судовий збір у сумі 600, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що позивач надав відповідні докази тим обставинам, що йому завдано моральну шкоду психічними переживаннями, спричиненими порушенням його права на неупереджене своєчасне досудове розслідування, а враховуючи ступінь вини відповідача суд вважав доведеною розмір моральної шкоди у розмірі 60 000, 00 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішення апеляційного суду обґрунтовувалось тим, що помилково застосовуючи до спірних правовідносин положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд не врахував, що органи прокуратури та їх посадові особи не відносяться до суб'єктів відповідальності за цими нормами, оскільки органи прокуратури не є органами державної влади або органами місцевого самоврядування. При цьому обставин визначених частиною першою статті 1176 ЦК України судом не встановлено, а тому відсутні підстави для застосування відповідальності за цією статтею. Відповідальність за шкоду, завдану фізичній чи юридичній особі рішеннями, діями або бездіяльністю працівника під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків згідно зі статтею 1172 ЦК України покладається на юридичну особу, з якоюцей працівник перебуває в трудових правовідносинах. Відтак правові підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю посадовою особою органів прокуратури, за рахунок державного бюджету відсутні.

У грудні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги заявник посилається на неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 05 березня 2018 року відкрито провадження у справі.

25 липня 2018 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п'ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що Верховний Суд у складі колегії суддів не приймав рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п'ятою статті 272 ЦПК України.

З огляду на те, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, Суд інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п'яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, Прокуратури Полтавської області, третя особа - слідчий прокуратури Полтавської області Сорокін Ігор Володимирович про відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року призначити до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Погрібний

О. В. Ступак

Г. І. Усик