Провадження № 2/638/4330/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Семіряд І.В.,

За участю секретаря Комлєва Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Рояла, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, Відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування жилим будинком (квартирою) та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

13.08.2018 позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користування власністю.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вона є співвласником АДРЕСА_1. Разом з нею у квартирі зареєстровані її племінники відповідачі у справі. У 2011 році відповідачі виїхали на постійне місце проживання до ОСОБА_6 Федераціх, жодних особистих речей у квартирі не має. На теперішній час відповідачі є громадянами ОСОБА_6 Федерації. На думку позивача, факт реєстрації у її квартирі племінників порушує право власності. Відповідачі не заперечують проти зняття їх з реєстрації, але не можуть приїхати до м. Харкова щоб вирішити це питання у позасудовому порядку.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, звернулись до суду з заявою, у якій зазначили, що проти позовних вимог не заперечують, справу просили розглядати за їх відсутності.

З урахуванням того, що відповідачами надані заяви про визнання позовних вимог суд вважає можливим ухвали рішення за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного:

Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло власника квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7) Г.І., ОСОБА_4, ОСОБА_7 (а.с.10,11).

Статтею 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

З довідки з місця проживання вбачається, що у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_2 (а.с 23).

З актів, складених ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, від 04.08.2018 вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 тривалий час у квартирі АДРЕСА_4 не проживають, особистих речей в зазначеній квартирі не має. (а.с.28,29).

Окрім того, з копії паспортів громадян ОСОБА_6 Федерації ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_3 вбачається, що останні зареєстровані у ОСОБА_6 Федерації (а.с.24,26,30).

Як випливає з позовної заяви позивач просить захистити його право як власника відповідно до статті 391 ЦК України, окрім того, судом встановлено, що відповідачі тривалий час не мешкають у квартирі АДРЕСА_2, натомість реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу у користуванні його нерухомим майном, більш того позивач змушений нести тягар сплати комунальних послуг в тому числі і за відповідачів.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 вбачається, що за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які тривалий час не мешкають у квартирі, усунення порушень свого права власності у будь-який час, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до частини першої ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином відсутні підстави задоволення позовних вимог у частині зняття з реєстрації, оскільки наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вищезазначеного закону є підставою для зняття особи з реєстрації.

На підставі викладеного і керуючись ст. 321,383,391 ЦК України,ст.ст. 12, 19, 81, 133, 141, 264, 265, 279 ЦПК України, ст.ст. 150 Житлового Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Рояла, ОСОБА_3, що діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, Відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади м. Харкова та електронного урядування Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_4, ОСОБА_5, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про усунення перешкод у здійсненні права користування жилим будинком (квартирою) та зняття з реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 Рояла (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4) такими, що втратили право користування квартирою 7 по вул. Деревянка, 32 місті Харкові.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Семіряд