Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач -Стахова Н.В.
Справа № 428/1278/17
Провадження № 22-ц/810/309/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Стахової Н.В.,

суддів: Назарової М.В., Яресько А.В.

за участю секретаря судового

засідання: Сінько А.І.

позивача: ОСОБА_3

відповідача: ОСОБА_4

представника відповідача: ОСОБА_5

учасники справи:

позивач: ОСОБА_3

відповідачі: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 року (постановленого у складі судді Юзефовича І.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз», ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

в с т а н о в и в:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» (далі - ПрАТ «Європейський страховий союз»), ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 07 червня 2016 року о 17 год.38 хв. на перехресті вулиці Танкистів та вулиці Федоренка у місті Сєвєродонецьку Луганської області, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю Seat Leon, номерний знак НОМЕР_2, під його, ОСОБА_3, керуванням, який рухався по головній дорозі. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 01 липня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля складає 198 010 грн.88 коп. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6, автомобілем якого керував ОСОБА_4, застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 50 тис. грн., розмірі франшизи - 1 тис. грн. Страховою компанією йому виплачено лише 25 тис. грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просив суд стягнути: з ПрАТ «Європейський страховий союз» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 24 тис.грн.; з ОСОБА_4 на його користь різницю між розміром завданої унаслідок ДТП шкоди та сумою страхового відшкодування у розмірі 149010 грн.88 коп.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ПрАТ «Європейський страховий союз» на користь ОСОБА_3 24 тис.грн. на відшкодування майнової шкоди. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 149010 грн.88 коп. на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить суд апеляційної інстанції рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 року скасувати в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої ДТП, в розмірі 149 010, 88 грн. та судового збору в розмірі 1438,15 грн. і в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити. Рішення суду першої інстанції в частині, що стосується стягнення з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно надав перевагу доказам, які були представлені позивачем, оцінив наявні докази без їх взаємного зв'язку у їх сукупності, як наслідок надання судом переваги доказам, які були надані позивачем, суд дав неправильну юридичну оцінку, внаслідок чого оцінка суду щодо розміру заподіяних позивачу збитків є однобокою та хибною. Рішення суду мотивовано посиланням на застосування ч.1 та ч.2 ст.1187 ЦК України, однак зазначена правова норма не підлягала застосуванню до даних правовідносин. Статтею 1188 ЦПК України, що регулює питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

ОСОБА_4, в апеляційній скарзі посилається, що суд першої інстанції в порушення вимог закону не прийняв до уваги звіт про оцінку транспортного засобу №5869/07/17 від 18.07.2017, виконаний ТОВ «Сател Груп», довідку оцінювача ОСОБА_7 від 20.06.2017 року. З іншого боку висновок №80/1, який складено судовим експертом на одному аркуші, суд безпідставно вважав його висновком експерта та надав перевагу зазначеному доказу перед іншими доказами. Суд не звернув уваги, що ринкова вартість автомобіля у висновку №80/1 встановлена з порушенням п.7.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом міністерства юстиції України, Фондом Державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159, внаслідок чого відбулося значне завищення матеріальної шкоди позивачу. Позивач зазначив, що суд не вирішив питання щодо передачі йому після відшкодування шкоди пошкодженого автомобіля.

В судовому засіданні ОСОБА_4, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримала посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі та на письмові пояснення що надані до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнав, зазначив, що автомобіль частково відремонтований, зокрема він зробив ремонт кузова.

Представник ПрАТ «Європейский страховий союз» в судове засідання не з'явився, про дату, місце та час проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які з'явилися до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно апеляційної скарги ОСОБА_4 рішення суду оскаржується лише в частині стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 149 010, 88 грн. та судового збору у розмірі 1438, 15 грн., а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині. ПрАТ «Європейський Страховий Союз» рішення суду не оскаржувало. Тому, рішення в частині стягнення з ПрАТ «Європейський Страховий Союз» не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_3 про відшкодування шкоди у розмірі 149 010, 88 грн., суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 07 червня 2016 року о 17 год.38 хв. у м. Сєвєродонецьку на перехресті нерівнозначних доріг вул. Танкістів та вул. Федоренка, позивачу ОСОБА_3 було спричинена майнова шкода у вигляді пошкодження автомобіля SEAT - LEON, який належить йому на праві приватної власності. Відповідно до висновку №80/1 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню шкоди, спричиненої володільцю транспортного засобу ТОВ «Ленкор» від 14.07.2016 року, проведений експертом ОСОБА_8, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю SEAT - LEON, державний номер НОМЕР_2, на момент ДТП складає 198010, 88 грн. згідно повідомлення ПрАТ «Європейський страховий союз» розрахунок страхової суми складає - 49 000, 00 грн. ОСОБА_3 отримав страхове відшкодування у розмірі 25 000, 00 грн. Суд встановивши вказані обставини, посилаючись на норми, передбачені ст.1187 ЦПК України дійшов висновку про задоволення заявлених вимог до ОСОБА_3 у повному обсязі.

Колегія судів судової палати не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 червня 2016 року о 17 годині 38 хвилин на перехресті нерівнозначних доріг вул. Танкістів та вул. Федоренка у м. Сєвєродонецьку сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля SEAT - LEON, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, що спричинило пошкодження автомобілів.

Власником автомобіля SEAT LEON, державний номер НОМЕР_2 є позивач, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (Т.1 а.с.7).

Постановою Лисичанського міського суду Луганської області від 01 липня 2016 року у справ №415/2986/16-п ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, що підтверджується матеріалами справи (Т.1 а.с.8).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України ( в редакції на час розгляду справи у суді першої інстанції) та ч.4 ст.81 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів судової палати приходить до висновку, що матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 було порушено Правила дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди внаслідок якої позивачу спричинено матеріальну шкоду. Вина ОСОБА_4 у спричиненні шкоди позивачу підтверджується постановою про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності (а.с.8). Відповідачем ОСОБА_4 та його представником не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин.

На час ДТП цивільно- правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий союз», що підтверджується повідомленням про розмір страхового відшкодування, згідно якого розмір матеріального збитку за Полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних засобів ТЗ № АЕ/6838473 становить 198 010,88 грн. ( Т.1 а.с.10).

Згідно з цим полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 49000 грн., розмірі франшизи - 1000 грн.

ПрАТ «Європейський страховий союз» визнало ДТП страховим випадком.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Тобто, у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються зокрема Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року.

Відповідно до статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовуються різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Згідно довідки-рахунку від 18 липня 2015 року ОСОБА_3 придбав автомобіль марки SEAT - LEON за 158960, 00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем до суду першої інстанції було надано першу та одинадцяту сторінку висновку №80/1 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.07.2016 року (Т.1 а.с.9 зі зворотом).

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні було досліджено висновок №80/1 експертного автотоварознавчого дослідження від 14.07.2016 року.

Згідно висновку №80/1 експертного автотоварознавчого дослідження оцінки збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу від 14.07.2016 року розмір матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля SEAT - LEON, державний номер НОМЕР_2, визначений ринковою вартістю автомобіля і складає на момент ДТП - 198010, 88 грн.

Згідно висновку №80 експертного автотоварознавчого дослідження оцінки збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу від 14.07.2016 року, вартість шкоди, спричиненої володільцю автомобіля SEAT - LEON, державний номер НОМЕР_2 визначається ринковою вартістю автомобіля і складає 198010, 88 грн. (а.с.76-116). Вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля та складає 223249, 10 грн.

В судовому засіданні в якості спеціаліста було опитано експерта ОСОБА_8, яка в судовому засіданні пояснила, що у висновку № 80 визначено вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку. Вказаний висновок не містить вартості пошкодженого автомобіля після ДТП, але цю вартість можливо визначити шляхом проведення нової автотоварознавчої експертизи.

Під час апеляційного розгляду справи сторонам для всебічного розгляду справи неодноразово роз'яснювалося право заявляти клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи для з'ясування вартості пошкодженого автомобіля після ДТП. Сторонами вказане клопотання не заявлялося.

Таким чином, при наявності в матеріалах справи звіту ТОВ «Сател Груп» №5869/07/17 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля SEAT - LEON, реєстраційний номер НОМЕР_2, та висновку № 80 ТОВ "Ленкор" експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки збитку, завданого власнику транспортного засобу від 17.07.2016 року, колегія суддів приймає до уваги звіт ТОВ «Сател Груп» № 5869/07/17, оскільки саме вказаний звіт містить ринкову вартість легкового автомобіля SEAT - LEON, яка на момент пошкодження становить 198010 грн.88 коп., та ринкову вартість пошкодженого легкового автомобіля SEAT - LEON після ДТП, яка становить 68058 грн.61 коп.

Оскільки, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля SEAT - LEON перевищує його ринкову вартість, то для визначення спричиненої матеріальної шкоди позивачу, слід виходити із вартості автомобіля, яка зазначена у звіті ТОВ «Сател Груп», що складає 198010 грн. 88 коп., за мінусом вартості пошкодженого автомобіля після ДТП - 68058 грн.61 коп., та за мінусом сум страхового відшкодування - 49000 грн., що складає 80 952 грн.27 коп.

Посилання відповідача на те, що заява про долучення до матеріалів справи копії довідки незалежної експертної оцінки від 20.06.2017 року № 1957 та копії звіту № 5869/07/17 про оцінку транспортного засобу, ним не підписувалася, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині того, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не взяв до уваги п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», оскільки відповідно до 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповідні на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК України 2004 року. Отже, ухвалення рішення під умовою, а саме зобов'язання виконати рішення суду з фактом повернення деталей автомобіля, діючим законодавством не передбачено.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що до правовідносин, які склалися між сторонами щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки підлягають застосуванню положення ч.1 ст.1188 ЦК України, однак суд першої інстанції неправильно застосував норми ст.1187 ЦК України, крім того, в порушення вимог ЦПК України не повно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, вказані порушення відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною10 вказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Як вбачається із матеріалів справи при подачі позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1730, 11 грн., до відповідача ОСОБА_4 заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 149010, 88 грн. Апелянтом при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1640, 10 грн. Враховуючи положення ч.10 ст.141 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмір 60 грн. 42 коп. (809,51 грн.-749,09грн., де 809,51 грн. - судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача частковому задоволенню позову, 749,09 грн. - судові витрати, при частковому задоволенню апеляційної скарги )

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 07 грудня 2017 року в оскаржуваній частині скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо -транспортної пригоди у розмірі 80 952 грн.27 коп., судовий збір у розмірі 60 грн.42 коп.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2018 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді: М.В. Назарова

А.В. Яресько