Провадження № 6/234/368/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

судді- Демидової В.К.

при секретарі Воробйової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Краматорську

подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у відповідності до ст.439 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2018 року державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у відповідності до ст.439 ЦПК України.

Подання мотивує тим, що на примусовому виконанні у Краматорському міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває виконавчий лист по справі № 39/229від 16.01.2012 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кристал» 93215,25 грн.

На підставі ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам.

В ході провадження виконавчих дій, з метою виконання рішення суду та усунення можливості здійснення відчуження майна, в порядку ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем спрямовано запити до реєстраційно-облікових установ для перевірки майнового стану боржника.

Станом на 10.12.2018 згідно відповіді ДПІ та УПФУ за боржником не зареєстровані рахунки у банківських установах, місце отримання доходів боржника невідоме, не працює. Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно у боржника є майно на яке можливо звернути стягнення.

В ході провадження виконавчих дій державним виконавцем неодноразово здійснювався вихід за місцем мешкання боржника, а саме за адресою вул. Гв.Кантемирівців, 25-152 м. Краматорськ. Двері квартири ніхто не відчиняв, про що складено акт державного виконавця.

Державний виконавець вважає, що примусовому виконанні зазначеного виконавчого листа виникають обставини, які ускладнюють його подальше виконання.

Згідно ст. 48 «Про виконавче провадження» одним із заходів примусового виконання рішення є звернення стягнення на майно боржника.

Для подальшого примусового виконання, державний виконавець просить надати дозвіл на примусове проникнення до квартири боржника ОСОБА_2, за адресою: м. Краматорськ, Гв.Кантемирівців,25-152.

Державний виконавець Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 в судове засідання не зявився по невидимим суду причинам, будучи належним чином повідомленим по час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 439 ЦПК України, суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у відповідності до ст.439 ЦПК України слід відмовити з наступних підстав.

Як передбачає ст. 18 ч.1, ч.3 п.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно ст. 439ч.1 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

У відповідності до ч.1ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. Гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначене в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Згідно з ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, рішення суду є обов'язковим до виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 18 ЦПК України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

На підставі наведеного, на переконання суду, що проникнення до житла боржника є крайнім методом виконання рішення суду та може бути застосованим лише за наявності беззаперечних доказів та підстав, що виконавцем вживались усі методи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника.

Однак, всупереч наведеному приватним виконавцем не надано суду жодних належних та допустимих доказів, що ним застосовувались усі способи та заходи виконання рішення суду, які не потребують проникнення до житла боржника та що виконання рішення суду можливо виключно за умови проникнення до житла боржника, а відтак суд вважає, що подання є передчасним, безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи у відповідності до ст.439 ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького Апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.К.Демидова