Справа № 132/2354/18
Провадження № 22-ц/772/1848/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуСправа № 132/2354/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) - ОСОБА_3,

відповідач - Іванівська сільська рада Калинівського району Вінницької області

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2018 року, постановлену у складі судді Павленка І. В., в м. Калинівці, дата повного складання тексту ухвали відповідає даті її постановлення,-

в с т а н о в и в:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 5 липня 2018 року позовну заяву залишено без руху, оскільки позовна заява не містить:

- викладу обставин (із зазначенням відповідних доказів) з приводу дотримання позивачкою під час будівельних робіт санітарних, екологічних та інших (зокрема, пожежних) норм та з приводу підтвердження факту самочинного будівництва за особисті кошти;

- викладу обставин з приводу прийняття (або ж не прийняття) управлінням Державної архітектурно - будівельної інспекції у Вінницькій області рішення по питанню прийняття в експлуатацію вищевказаного самовільно збудованого будинку;

- викладу обставин з приводу участі у даних правовідносинах (в якості відповідача) виконавчого комітету Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області зокрема, яким саме чином рішеннями, діями чи бездіяльністю даного органу були порушені права позивачки;

- в порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позивачка не зазначила у кого знаходяться оригінали письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви. В порушення ч. 5 ст. 95 ЦПК України не всі письмові докази, додані до позовної заяви належним чином посвідчені (позивач підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення).

Суд зазначив, що вказані недоліки слід усунути шляхом викладення безпосередньо у позовній заяві обгрунтування щодо відмови компетентного органу у прийнятті в експлуатацію збудованих об'єктів, у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду, та зазначення відповідних доказів на підтвердження цих обставин; також необхідно зазначити чи існує порушення державно-будівельних норм та/або санітарних правил, чи забезпечена можливість надійної та безпечної експлуатації об'єктів будівництва та якими доказами це підтверджується; зазначити документи про належність і правовий статус земельної ділянки на якій розташоване самочинне будівництво; вказати ціну позову, що має визначатися вартістю майна, та надати належним чином засвідчені копії доказів (в порядку, встановленому чинним законодавством) із зазначенням на кожній з них про підтвердження відповідності копії поданого письмового доказу відповідному оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення у відповідності до кількості сторін у справі. Крім того, позивачці необхідно виконати вимоги п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, вказавши своє місце проживання чи перебування, поштовий індекс.

16 липня 2018 року на адресу Калинівського районного суду Вінницької області на виконання вимог ухвали надійшла заява, у якій представник позивача зазначає, що надає клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо дослідження предмету самочинного будівництва на відповідність ДБН, зазначає, що дана експертиза є необхідністю для доказування викладених у позові обставин. Стосовно доказування факту, що має юридичне значення, вказує, що даний факт мають засвідчити свідки, клопотання про виклик яких вона надасть під час підготовчого засідання, тому просить відкрити провадження у справі.

Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2018 року позовну заяву повернуто позивачу з підстав невиконання вимог ухвали цього ж суду від 5 липня 2018 року про залишення позову без руху.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить скасувати зазначене судове рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позовна заява містить обставини якими викликано подачу позовної заяви до суду. При вирішенні питання про залишення позовної заяви без руху чи її повернення суд першої інстанції не вправі посилатися на обставини, які можуть бути вирішені на інших стадіях цивільного процесу. Стверджує, що позовну заяву подано з додержанням вимог ст. 175 ЦПК України, а тому правові підстави для повернення позовної заяви відсутні.

Від відповідача Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на ухвалу, передбачену пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Частиною першою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 257 ЦПК України, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, суд залишає позов без розгляду.

Дійшовши до висновку про необхідність повернення позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у встановлений термін не були усунуті недоліки, зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху.

Однак, з таким висновком судді першої інстанції не може погодитись апеляційний суд через порушення норм процесуального права.

Положеннями ч. 3 ст. 175 ЦПК України визначений перелік того, що повинна містити позовна заява, зокрема: зміст позовних вимог - спосіб захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5); відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися (п. 6).

Визначаючи наведені в ухвалі недоліки, суддя не дав належної оцінки тій обставині, що позовна заява ОСОБА_3 відповідає вищезазначеним вимогам. Так, позивачем чітко викладений зміст позовних вимог та у відповідності до ст. 16 ЦК України обраний спосіб захисту порушених цивільних прав та інтересів. На обґрунтування своїх вимог позивачем викладені всі фактичні обставини, які стали підставою для звернення до суду.

Посилаючись в ухвалі про залишення позовної заяви без руху на відсутність викладу певних обставин, суддя першої інстанції фактично надає оцінку достатності та обгрунтованості позовних вимог, що може бути вирішено вже після відкриття провадження у справі, тобто, під час проведення підготовчого провадження (ст. 189 ЦПК України).

Повертаючи позовну заяву особі, яка її подала, суд навіть не конкретизує які саме недоліки позовної заяви не були усунуті позивачем, обмежується лише вказівкою, про те, що подане представником позивача клопотання про призначення судової будівельно - технічної експертизи не усуває недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, а тому ця ухвала залишилась без виконання і суд не в змозі прийняти позовну заяву до розгляду.

Хоча вимога суду першої інстанції щодо не зазначення позивачем відомостей про те у кого знаходяться оригінали письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви (п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України), та не посвідчення належним чином усіх доданих до позовної заяви письмових доказів (ч. 5 ст. 95 ЦПК України) є правомірною, однак, решта вимог суду суперечать положенням процесуального законодавства.

Проаналізувавши наведені норми та оцінивши обставини справи в сукупності, апеляційний суд вважає, що суддя, посилаючись на ст. 185 ЦПК України, дійшов помилкового та передчасного висновку щодо необхідності повернення ОСОБА_3 позовної заяви, оскільки оцінювання судом першої інстанції належності та повноти наданих стороною доказів на стадії відкриття провадження у справі процесуальними нормами не передбачено.

Таким чином, оскільки порушення судом норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали про залишення позовної заяви без розгляду, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Калинівського районного суду Вінницької області від 17 липня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді: підпис О. С. Панасюк

підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

головуючий суддя: Т. М. Шемета