ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/1191/18
Провадження № 2/636/1030/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2018 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді Гуменного З.І.,

за участю секретаря судового засідання Шикової К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області, в якому просить встановити факт проживання з ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу понад тринадцять років (з 14 січня 2004р. до 22.05.2017р.) та визнати за нею право власності на 1/4 частину приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що її колишньому чоловіку ОСОБА_2 на праві приватної власності належала ? частина приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.Через сімейні непорозуміння 14.01.2004р. між позивачем та ОСОБА_2 шлюб розірвано. Однак, з моменту розірвання шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сімєю, за адресою: АДРЕСА_2, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обвязки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану щодо повторної реєстрації шлюбу. 22.05.2017р. ОСОБА_2 помер, за життя ним не був складений заповіт, проте, спадкоємці 1-5 черг, крім позивача, відсутні. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді ? частини приватизованої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Фактично ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті спадкодавця, оскільки постійно проживала за вказаною адресою разом із померлим до самої його смерті. Звернувшись до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини для оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва, позивачу було відмовлено в оформленні такого права та розяснено право звернення до суду із позовною заявою.

Сторони в судове засідання не зявились. Від представника позивача надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Представник відповідача проти задоволення позову не заперечує, просить суд розглядати справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву.

Перевіривши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню як такі, що знайшли своє повне підтвердження з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який 14.01.2004р. розірвано відділом реєстрації актів цивільного громадського стану Чугуївського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 05 (а.с. 24).

Згідно з довідкою, виданою 26.12.2017р. відділом реєстрації проживання особи Чугуївської міської ради за № 0310-32/2880, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті останнього проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 19).

Квартира, в якій проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить їм на праві спільної сумісної власності по ? частині, що підтверджується відповідним свідоцтвом серії САВ № 017683 від 10.04.2007р. та довідкою КП «Чугуївське МБТІ» № 2923 від 19.12.2017р. (а.с. 11, 18). Факт сумісного проживання позивача з померлим ОСОБА_2 підтверджується письмовими поясненнями їх сусідів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають у квартирах поруч - № 39 та 37 по вул. Горішного, м. Чугуєва, Харківської області.

22.05.2017р. ОСОБА_2 помер, про що 24.05.2017р. Чугуївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Харківській області видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ № 591068 (а.с. 20).

Оскільки, незважаючи на розірвання шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продовжували проживати разом однією сімєю, позивач звернулася до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилось після смерті її чоловіка, однак, постановою від 21.02.2018р. їй було в цьому відмовлено (а.с. 17).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1277 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008р., при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Позивач надала суду достатні докази, що свідчать про те, що вона була повязана спільним побутом з померлим ОСОБА_2, вони мали взаємні права та обовязки, були зареєстровані та проживали разом з 14.01.2004р. по 22.05.2017р.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт проживання позивача однією сім'єю із ОСОБА_2 з моменту розірвання шлюбу до дня смерті останнього, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та дозволяє їй реалізувати право на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2, та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Враховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 11, 76-80, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, яка народилась 14 червня 1960 року у с. Мартове, Чугуївського району, Харківської області, постійно проживала однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 22 травня 2017 року, з 14 січня 2004 року по день смерті ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті 22 травня 2017 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя