ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 грудня 2018 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/3774/18

Головуючий у першій інстанції - Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/343/18

Чернігівський апеляційний суд у складі:

голови судового засідання - судді Кузюри Л.В.,

суддів: Вінгаль В.М., Губар В.С.,

за участю секретаря судового засідання Шапко В.М.,

учасники судового процесу:

позивач: ОСОБА_2;

відповідач: Комунальне підприємство «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради;

особа, яка подала скаргу: ОСОБА_2;

оскаржується рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу,

прізвище судді: Маслюк Н. В.; місце та час ухвалення рішення: м. Чернігів, 14 год. 00 хв.; дата складання повного тексту рішення: 04 жовтня 2018 року,

У С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до КП «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради №13-к від 07.05.2018 року про звільнення; про поновлення на роботі на посаді заступника директора - головного лісничого Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради; про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08.05.2018 року по день постановлення рішення про поновлення на роботі.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 17.08.2016 року його було призначено на посаду першого заступника генерального директора Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради, переведено на посаду заступника директора - головного лісничого КП «Чернігівоблагроліс», а в подальшому звільнено з посади заступника директора - головного лісничого зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно наказу по КП «Чернігівоблагроліс» №13-к від 07.05.2018 року без законних правових підстав.

Позивач посилався на те, що жодних змін в організації виробництва та праці на підприємстві не відбувалось, скорочення чисельності штату працівників було заплановано на 7 травня 2018 року, відповідно письмове повідомлення ради трудового колективу мало відбутися не пізніше 7 лютого 2018 року згідно з п. 1,2 розділу 4 Колективного договору, водночас загальні збори трудового колективу було проведено 15 лютого 2018 року, що свідчить про порушення відповідачем колективного договору та трудових прав позивача.

У порушення ст. 492 КЗпП України, на думку позивача, роботодавець не запропонував іншої роботи на підприємстві, на вакантну посаду провідного ревізора було переведено іншого працівника. За таких обставин, позивач просив поновити на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08.05.2018 року по день постановлення рішення суду.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуюсь з указаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції залишив поза увагою доводи на які посилався позивач, не надавши їм належної правової оцінки, зокрема, відносно того, що звільнення відбулось з порушенням норм діючого законодавства, оскільки не було встановлено чи дійсно мали місце зміни в організації виробництва та праці, не було запропоновано іншої вакантної посади в порядку працевлаштування, письмове повідомлення ради трудового колективу про скорочення посад працівників відбулось з порушенням трьохмісячного строку, передбаченого колективним трудовим договором.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач стверджував про необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки процедура звільнення позивача у зв'язку зі скороченням штату працівників була здійснена в межах чинного законодавства.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, згідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При вивільнені працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач з 17.08.2016 року працював у Комунальному підприємстві «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради на посаді першого заступника генерального директора.

12.10.2016 року його було переведено на посаду заступника директора - головного лісничого Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс» Чернігівської обласної ради (а.с.13).

З матеріалів справи вбачається, що наказом КП «Чернігівоблагроліс» №11 від 01 березня 2018 року було затверджено новий штатний розпис КП «Чернігівоблагроліс», який вводився в дію з 1 травня 2018 року задля налагодження ефективної взаємодії між структурними підрозділами підприємства та з метою оптимізації витрат підприємства на підставі нормативно-правових актів, що регулюють його діяльність. Зазначені зміни знаходились в сфері повноважень керівництва підприємства та супроводжувались скороченням 12 посад на підприємстві, що вбачається зі штатних розписів, затверджених КП «Чернігівоблагроліс» станом на 01 грудня 2017 року у кількості 30 штатних одиниць та станом на 01 травня 2018 року - у кількості 18 штатних одиниць (а.с.15-16, 18). Серед посад, які підлягали скороченню значиться посада заступника директора - головного лісничого Комунального підприємства «Чернігівоблагроліс», яку обіймав ОСОБА_2.

З наведеного судом першої інстанції було зроблено вірний висновок про те, що на підприємстві відбулись зміни в організації виробництва та праці, які супроводжувались скороченням посад, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 щодо відсутності змін в організації виробництва та праці на підприємстві, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються приведеними вище доказами у справі.

Наказом №14 від 06.03.2018 року «Про наступне вивільнення працівників КП «Чернігівоблагроліс» працівників було попереджено про наступне вивільнення та звільнення з роботи з 07.05.2018 року, в тому числі про таке вивільнення було попереджено позивача ОСОБА_2, у зв'язку зі скороченням посади, яку він обіймав, та відсутністю інших вакантних посад, які можливо було б запропонувати працівникові (а.с.70). Через відмову ОСОБА_2 підписати зазначений вище наказ, факт його ознайомлення з наказом було зафіксовано адміністрацією комісійним актом від 07 березня 2018 року ( а.с. 73).

07 травня 2018 року ОСОБА_2, на підставі наказу №13-к, було звільнено з займаної посади за скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст. 40КЗпП України (а.с.51).

При скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, що передбачено ч.1 ст. 42 КЗпП України. Втім, перевіряючи посилання позивача щодо переважного права на залишення на роботі, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що положення ч.1 ст. 42 КЗпП України щодо переваг для залишення на роботі не можуть бути застосованими, оскільки посада заступника директора-головного лісничого, яку обіймав позивач, і яка підлягала скороченню була лише одна, а тому підстави стверджувати про його перевагу перед іншими працівниками при вирішенні питання про скорочення не ґрунтуються на приписах наведеної норми закону.

Посилання позивача, в обґрунтування незаконності звільнення, на ту обставину, що роботодавцем йому не було запропоновано іншої вакантної посади за час попередження про майбутнє вивільнення, незважаючи на наявність вакантної посади ревізора відділу контрольно-ревізійної роботи та методичного координування, судом першої інстанції були перевірені та обґрунтовано не були врахованими, виходячи з такого.

Наявна вакантна посада ревізора відділу контрольно-ревізійної роботи та методичного координування не могла бути запропонованою позивачеві, оскільки після звільнення 26.03.2018 року за власним бажанням постійного працівника КП «Чернігівоблагроліс» ОСОБА_3 із зазначеної посади, до адміністрації підприємства звернувся провідний інженер лісового господарства ОСОБА_4, який також був попереджений про майбутнє вивільнення. ОСОБА_4 має 22 роки 3 місяці стажу роботи в лісогосподарській галузі та зокрема, стаж роботи на посаді головного спеціаліста ревізійно-контрольної групи, а також відділу бухгалтерського обліку та звітності Чернігівського обласного управління лісового господарств в період з 2005 по 2014 рік та відповідну кваліфікацію на відміну від ОСОБА_2, який не має належної кваліфікації та досвіду контрольно-ревізійної роботи. Інші вакантні посади на підприємстві були відсутні.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що між адміністрацією КП «Чернігівоблагроліс» з однієї сторони і радою трудового колективу КП «Чернігівоблагроліс», яка представляє інтереси найманих працівників, з іншої сторони, 24 березня 2017 року було укладено колективний договір на 2017 - 2020 рр (а.с.34-49).

Положеннями п.1, 2 розділу 4 зазначеного договору передбачено, що роботодавець зобов»язується не допускати масових звільнень працівників, вживати заходів щодо зменшення плинності кадрів, у зв»язку з реорганізацією, через яку є неминучим вивільнення працівників, проводити такі вивільнення лише за умови письмового повідомлення ради трудового колективу, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень.

Відповідно до припису наведеного положення, 08 лютого 2018 року керівником підприємства КП «Чернігівоблагроліс» було подано раді трудового колективу КП «Чернігівоблагроліс» техніко-економічне обґрунтування щодо запланованого скорочення чисельності та штату працівників підприємства, яке було отримане головою ради трудового колективу того ж дня, 08.02.2018, і дана обставина підтверджується особистим підписом голови (а.с.68, 69).

Профспілкова організація на підприємстві відсутня, а тому у відповідності з приписами ст.. 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору за ініціативою роботодавця допускається без згоди виборного органу первинної профспілкової організації.

Водночас, здійснення контролю за виконанням роботодавцем трудового законодавства покладено колективним договором на раду трудового колективу положеннями п.6 розділу 4 договору (а.с.39).

На підставі подання адміністрації від 22.03.2018 року про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 за ініціативою адміністрації (а.с.74), радою трудового колективу зазначене питання було розглянуто з попереднім сповіщенням позивача (а.с.75) та згідно протоколу від 13 квітня 2018 року № 5 надано згоду на звільнення заступника директора - головного лісничого КП «Чернігівоблагроліс» ОСОБА_2 у зв»язку зі скороченням штату, за п.1 ст. 40 КЗпП України(а.с.76-78).

Установивши наявність обставин, передбачених пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, перевіривши дотримання гарантій забезпечення права позивача на працю, порядку вивільнення працівників, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що звільнення ОСОБА_2 відбулось з дотриманням вимог трудового законодавства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, та зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2018 року без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Голова судового засідання: Судді: