Провадження № 2-в/225/63/2018
Єдиний унікальний номер № 225/3653/18
Дзержинський міський суд Донецької області
УХВАЛА

Іменем України

5 вересня 2018 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Челюбєєва Є.В.,

за участю

секретаря Федорцової І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення втраченого судового провадження,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2018 року заявник звернувся до суду із заявою про відновлення втраченого судового провадження, мотивуючи її тим, що рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька №2/262/879/2013 від 13.05.2013 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в солідарному порядку стягнена заборгованість за договором позики. На підставі даного рішення були видані виконавчі листи.

Згідно наявної інформації з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавчі листи з примусового виконання зазначеного рішення суду перебували на обліку в Пролетарському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та Київському районному відділі ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. На теперішній час територія м. Донецька є тимчасово окупованою, непідконтрольною Україні. Тому, є всі підстави вважати, що виконавчі листи втрачено.

До заяви про відновлення втраченого судового провадження заявник надав лише копію заочного рішення суду, яка не засвідчена належним чином.

Оскільки у заявника виникла необхідність отримати рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за договором позики для подальшого його предявлення до органів державної виконавчої служби для примусового виконання, тому заявник просить відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2/262/879/2013, яке знаходилось в провадженні Пролетарського районного суду м.Донецька.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області.

Заявник в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Належно повідомлені через розміщення судового виклику на офіційному сайті Дзержинського міського суду Донецької області про час, дату та місце розгляду заяви, відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення, або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно ст. 489 ЦПК України, втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно ч.ч.1,2 ст.493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги:

1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо);

2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів;

3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи;

4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи;

5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень;

6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;

7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Із змісту заяви вбачається, що в провадженні Пролетарського районного суду м. Донецька знаходилась цивільна справа № 2/262/879/2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики.

Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька по цивільній справі № 2/262/879/2013 з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку стягнена сума позики в розмірі 10000 грн., сума нарахованих відсотків у розмірі 16000 грн., сума штрафу в розмірі 10000 грн., а всього 36000грн.

При вирішенні питання про часткове відновлення втраченого судового провадження в частині ухвалення 13.05.2013 Пролетарським районним судом м. Донецька рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за позикою, судом відповідно до вимог ст. 494 ЦПК України були досліджені матеріали з втраченого судового провадження, а саме: копія повного тексту заочного рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 13.05.2013 про стягнення заборгованості за позикою.

При чому наявність зазначеного судового рішення було підтверджено даними з Автоматизованої системи документообігу Пролетарського районного суду м. Донецька, яка знаходиться в розпорядженні Дзержинського міського суду Донецької області.

Інших документів, які містилися в матеріалах втраченого судового провадження, сторони суду не надали.

Зважаючи на те, що наявні в справі про часткове відновлення втраченого провадження в частині ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості за позикою представлені копії документів є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження, суд, перевіривши зібрані матеріали, приходить до висновку про необхідність часткового відновлення втраченого провадження саме в частині ухвалення судом рішення про стягнення заборгованості за позикою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 60, 258, 259, 488, 489, 493, 494, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково відновити втрачене судове провадження по цивільній справі № 2/262/879/2013 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором позики, в частині ухвалення 13.05.2013 Пролетарським районним судом м. Донецька заочного рішення про стягнення заборгованості за позикою.

Вважати установленим зміст відновленого заочного рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 13.05.2013 по цивільній справі № 2/262/879/2013 за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за позикою (повний текст) в наступній редакції:

«

Справа № 2/262/879/2013

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.05.2013 Пролетарський районний суд міста Донецька

У складі: головуючого Панас Н.Л.

при секретарі Гриценко М.Ф.

за участю позивача ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, де вказує, що 05.08.2010 року піж позивачем та відповідачем ОСОБА_2 у присутності поручителів відповідачів по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів № 05-08-10 на суму 10000 грн.. На забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 05.08.2010 року позивач та відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали договори поруки. Договором передбачено зобовязання відповідача ОСОБА_2 сплачувати відсотки за користування коштами із розрахунку процентної ставки у розмірі 60% річних від суми позики до дня фактичного повернення позики. У звязку з порушенням зобовязань відповідачем ОСОБА_2 виникла заборгованість за договором, яка складається з: заборгованості за сумою позики 10000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 16000 грн.. Крім того, договором позики передбачено сплату штрафу у розмірі суми позики у разі неповернення позики в строк передбачений договором. Просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму позики у розмірі 10000 грн., суму нарахованих відсотків у розмірі 16000 грн., суму штрафу у розмірі 10000 грн., сплачений судовий збір.

Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, по справі прийняти заочне рішення.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутності до адреси суду не надходило, суд визнає неявку відповідачів неповажною та вважає можливим розгляд справи у їх відсутності у відповідності зі ст.224 ЦПК України з проведенням заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі положень ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підставі положень ч. 2 вказаної статті на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом.

У відповідності зі ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути займодавцю позику (грошові кошти в тій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, тієї ж кількості, того ж роду та якості, які були передані йому займодавцем) в строк і в порядку, встановленому договором.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинно виконуватися належним чином, у відповідності з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу та інших умов, які зазвичай висуваються.

Згідно положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність.

Як встановлено у судовому засіданні, 05.08.2010 року піж позивачем та відповідачем ОСОБА_2 у присутності поручителів відповідачів по справі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було укладено договір позики грошових коштів № 05-08-10 на суму 10000 грн. (а.с. 5).

П. 4.2. договору позики передбачено зобовязання відповідача ОСОБА_2 сплачувати відсотки за користування коштами із розрахунку процентної ставки у розмірі 60% річних від суми позики до дня фактичного повернення позики.

Згідно п. 6.1 договору позики у випадку неповернення позики у строк, передбачений договором, відповідач ОСОБА_2 повинен сплатити позивачеві штраф у розмірі суми позики.

Факт отримання відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів за договором підтверджено відповідною розпискою (а.с. 6).

На забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 05.08.2010 року позивач та відповідач ОСОБА_3 уклали договір поруки № 01, за яким відповідач ОСОБА_3 зобовязався нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 7).

На забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 05.08.2010 року позивач та відповідач ОСОБА_4 уклали договір поруки № 02, за яким відповідач ОСОБА_4 зобовязався нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 8).

Оскільки до теперішнього часу зобовязання за договором позики та письмовою розпискою відповідачем ОСОБА_2 не виконано, сума заборгованості за договором позики становить 10000 грн..

У звязку з порушенням зобовязань відповідачем ОСОБА_2, несплатою відсотків за користування коштами за договором позики, виникла заборгованість зі сплати відсотків, яка за розрахунком, складеним позивачем і перевіреним у судовому засіданні, становить 16000 грн. (а.с. 4).

Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову у повному обсязі.

Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 360 грн. (а.с. 1). У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 120 грн. з кожного.

На підставі викладеного, ст.ст. 526, 536, 554, 1046-1049 ЦПК України, керуючись ст.ст. 5, 6, 8, 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 суму позики у розмірі 10000 грн., суму нарахованих відсотків у розмірі 16000 грн., суму штрафу у розмірі 10000 грн., а всього 36000 (тридцять шість тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 120 (сто двадцять) грн. з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте Пролетарським районним судом м. Донецька за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Пролетарський районний суд м. Донецька. Апеляційна скарга на рішення суду подається у письмовій формі протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Л. Панас»

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя Є.В. Челюбєєв