Провадження № 2/127/3286/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2018 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Курутіної О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал Банк» третя особа Вінницька обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про зобовязання вчинити дії, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Вінницька обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в наслідок неправильного застосування банком норм Податкового кодексу України, а також безпідставного визначення та подання до органу Державної фіскальної служби України розрахунку форми № 1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу за Договором про спрощення до податкового розрахунку за ознакою доходу «126», у позивача, як платника податків, виник обов'язок з обов'язкового подання в установлені строки податкової декларації та сплати податку з доходів, отриманих позивачем, як платником податкy, як додаткове благо. З метою недопущення порушення прав позивача та можливого безпідставного визначення Державною фіскальною службою України грошового зобов'язання та винесення податкового повідомлення-рішення, що буде суперечити податковому законодавству, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Згідно позовних вимог просить зобовязати ОСОБА_2 акціонерне товариство «Універсал банк» подати відносно ОСОБА_1 до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок форми №1 ДФ за 1 квартал 2015 року в частині віднесення суми прощеного (анульованого) боргу у розмірі 525351 грн.00 коп. (пятсот двадцять пять тисяч триста пятдесят однієї гривні 00 коп.) до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (Інші доходи); виключити суму прощених процентів в розмірі 525351 грн.00 коп. (пятсот двадцять пять тисяч триста пятдесят однієї гривні 00 коп.) з розрахунку форми №1 ДФ за 1 квартал 2015 року.

ПАТ «Універсал Банк» надав суду відзив, відповідно до якого при перемовинах з ОСОБА_1 щодо врегулювання заборгованості було зазначено, що сума боргу, яка буде вважатися врегульованою після сплати визначеної частини боргу, є решта заборгованості за кредитним договором, тобто загальна сума заборгованості за договором, а не та сума, яка зазначена у рішенні. При цьому сума прощеного позивачу боргу містить заборгованість за тілом кредиту та не включає в себе відсотки та пеню.

Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області надала суду письмові пояснення, згідно яких ПАТ «Універсал Банк» включив прощену заборгованість (тіло кредиту) в сумі 525351,00 грн. до податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2015 року. Обовязок щодо сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) ПАТ «Універсал Банк» покладений на позивача.

Представник позивача в ході судового розгляду позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та підтримав свій відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи поклався на розсуд суду.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступник ПАТ «Універсал Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1504658-к-07, який 14 квітня 2008 року доповнений додатковою угодою.

В день укладення основного договору, тобто 31 липня 2007 року, на забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

За умовами кредитного договору ПАТ «Універсал Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 50 тис. доларів США строком на 360 місяців під 11,95% річних за користування кредитними коштами.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 мав виконувати згідно графіка погашення кредиту до 30 липня 2037 року.

Сплата тіла кредиту, повинна була здійснюватись позичальником щомісячно в розмірі 138,88 доларів США.

До травня 2008 року включно щомісячні платежі по його погашенню сплачувались позивачем відповідно до графіку на суму близько 1280 доларів США.

Рішенням Вінницького районного суду Віннциької області від 26 липня 2012 року в цивільній справі № № 0203/1502/2012 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького відділення №1 ПАТ Універсал Банк, Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання дій банку щодо підвищення відсоткової ставки за укладеним кредитним договором незаконними, і інші, визнано дії публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» щодо підвищення ОСОБА_1 відсоткової ставки за кредитним договором від 31.07.2007 року №15/04/658-К-07 із 11,95 % до 15,25 % річних з 28.07.2008 року незаконними.

Зобовязано ОСОБА_2 акціонерне товариство «Універсал банк» відновити ОСОБА_1 відсоткову ставку за кредитним договором від 31.07.2007 року №15/04/658-К-07 і визначити її як 11,95% та здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору, зарахувавши сплачені відсотки по ставці 11,95 % в погашення кредиту.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 23 січня 2014 року в цивільній справі № 203/165/2012 за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2013 року скасоване в частині стягнення з ОСОБА_1 пені в сумі 16852,13 доларів США та в частині стягнення загальної суми заборгованості.

Ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 16852,13 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» загальну заборгованість за кредитом без врахування пені в сумі 79077,75 доларів США.

13 січня 2015 року позивачем було здійснено погашення кредиту на суму 52 533,34 доларів США, що підтверджується заявами на переказ готівки, з подальшим підписанням між ОСОБА_1 та ПАТ «Універсал Банк» Акту про припинення зобовязань за кредитним договором, що в свою чергу свідчить про відсутність факту отримання позивачем грошових коштів від відповідача, які є додатковим благом.

Відповідно до Закону України від 09 квітня 2015 року № 321-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань», який набрав чинності 07.05.2015 року, внесено зміни до Податкового кодексу України в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Суд бере до уваги Відповідно до підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено п. 8 такого змісту: «Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності». Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 01.01.2014.

Дія абзацу першого пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.

Прощена (анульована) позивачу як позичальнику сума у розмірі розмірі 525 351,00 грн. є меншою за максимальну можливу суму спрощення, яка становить 5079644,91 грн., а отже не вважається додатковим благом відповідно до норм податкового законодавства.

Порядок оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розділом ІV Податкового кодексу України, згідно із п. 164.1 ст. 164 якого загальний оподатковуваний дохід платника податку - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Також відповідно до положень Податкового кодексу України, банк як кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено.

Згідно з Довідником ознак доходів, наведених у додатку до порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, під ознакою доходу «126» відображається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо, зокрема, у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Зважаючи на те, що сума яка була прощена позивачу банком на підставі договору про внесення змін №4 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/3691 від 02.07.2007 та була розрахована відповідно до п.п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України не вважається додатковим благом позивача як платника податку та не підлягає включенню до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

З огляду на те, що прощення (анулювання) частини кредиту було здійснено банком відповідно до положень Податкового кодексу України за його самостійним рішенням, не було пов'язане з процедурою банкрутства, а також до закінчення строку позовної давності, Банк, як податковий агент, повинен був визначити та відобразити в податковому розрахунку суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4, під ознакою доходу «127» (Інші доходи).

Однак банк неправильно застосував норми Податкового кодексу України, а також безпідставно визначив та подав до органу Державної фіскальної служби України розрахунок форми № 1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу за Договором про спрощення до податкового розрахунку за ознакою доходу «126».

Також ДФСУ у листі від 07.09.2015 р. №8481/Б/99-99-17-03-03-14 зазначила: «не вважається додатковим благом сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в інвалюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Ці норми застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 01.01.2014. Також ця норма поширюється й на операції з прощення кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2015.»

Суд погоджується з доводами внаслідок неправильного застосування Банком норм Податкового кодексу України, а також безпідставного визначення та подання до органу Державної фіскальної служби України розрахунку форми №1ДФ в частині віднесення сум прощеного (анульованого) боргу за Договором про спрощення до податкового розрахунку за ознакою доходу «126», у позивача, як платника податків, виник обов'язок з обов'язкового подання в установлені строки податкової декларації та сплати податку з доходів, отриманих позивачем, як платником податкy, як додаткове благо.

Суд враховує твердженням позивача, яке не спростовано відповідачем, щодо того, що банк неправомірно об'єднав суми тіла кредиту та проценти по тілу кредиту, що привело до збільшення суми прощення тіла кредиту. Прощені (анульовані) відсотки, пені й штрафи за кредитом до закінчення строку позовної давності відповідно за підпунктом 165.1.55 пункту 165.1 ст. 165 ПК України не входить до складу доходу фізичної особи, й не підлягає оподаткуванню.

Так у випадку неподання позивачем до 01.05.2016 податкової декларації та несплати впродовж 10 календарних днів податку, контролюючий органу, в особі Державної фіскальної служба України, буде зобов'язаний самостійно визначити суму мого грошового зобов'язань, а у мене як платник податків виникне зобов'язання сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилається представник відповідача в своїх запереченнях, зазначені обставини повністю спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1472 грн. 80 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04).

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що

ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1472 грн. 80 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

На підтвердження понесених витрат на оплату правової допомоги в матеріалах справи міститься квитанці, згідно якого ОСОБА_1 здійснив сплату 5000,00 грн. на правову допомогу, та розрахунок по витратам.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Виходячи із суті спору та зважаючи на складність цієї справи, тривалий час розгляду, ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про стягнення ПАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Керуючись п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п. 164.1 ст. 164 розділу ІV Податкового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 12, 81, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобовязати ПАТ «Універсал Банк» подати відносно ОСОБА_1 до органу Державної фіскальної служби України уточнюючий розрахунок форми №1 ДФ за 1 квартал 2015 року в частині віднесення прощеного (анульованого) боргу у розмірі 525 351 грн. до податкового розрахунку за ознакою доходу «127» (інші доходи), включити суму прощених процентів в розмірі 525 351 грн. з розрахунок форми №1 ДФ за 1 квартал 2015 року.

Стягнути з ПАТ «Універсал Банк». на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1472,8 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1, місце проживання: 23220, Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Набережна, 8, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_2 акціонерне товариство «Універсал банк», місце знаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Вінницька обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області, місце знаходження: 21027, м. Вінниця, вул. Костянтина Василенка, 21,

Повний текст виготовлений 20.12.2018р

Суддя: