гСправа № 358/1155/18 Провадження № 2/358/648/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та неповнолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в особі їх законного представника ОСОБА_4 про припинення права користування жилим приміщенням зі зняттям з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить припинити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її неповнолітнім дітям ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, сервітут у вигляді права користування житловим будинком, який знаходиться по вулиці Волосна, 20 в селі Медвин Богуславського району Київської області і на праві власності належить йому (позивачу), зі зняттям відповідачів з реєстрації за вказаною адресою.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстровані відповідачі, які за місцем реєстрації не проживають більше трьох років та в добровільному порядку відмовляються знятися з реєстрації за вказаною адресою.

Посилаючись на положення ст.ст. 16, 405, 406 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на вищевказані факти та докази.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але звернувся із заявою, в якій зазначив, що вимоги позивача визнає і просить розглянути справу без його участі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що позивач неправомірно набув право власності на будинок, який раніше належав їх матері, а також не дає їй та її дітям користуватись житловими приміщеннями в будинку.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідачку та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов ОСОБА_2 задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 являється власником житлового будинку № 20 по вул. Волосна в с. Медвин, Богуславського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.01.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав від 18.02.2011 року виданим комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Відповідачі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані в житловому будинку позивача, що підтверджується довідкою № 857 від 06.07.2018 року виконавчого комітету Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та обліковою карткою обєкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 02.07.2018 року, складеним комісією в складі представників Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області підтверджується, що відповідач ОСОБА_3 в житловому будинку №20 по вул. Волосна в с. Медвин, Богуславського району Київської області не проживає з 2008 року; ОСОБА_4 не проживає з 2005 року, а неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не проживають в житловому будинку з дня їхнього народження.

Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї.

Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

В даній справі спір виник між позивачем, як власником будинку, його братом та сестрою з малолітніми племінниками, які зареєстровані в його будинку, але там не проживають більше одного року.

Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі не проживають у спірному будинку з 2005 та 2008 року, а малолітні діти не проживали і не проживають із дня свого народження, ним не користуються, витрати, пов'язані з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, відповідачі не сплачують, а тому суд визнає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: вулиця Волосна, 20 в селі Медвин Богуславського району Київської області.

В даному випадку рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Припинити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та її неповнолітнім дітям: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, сервітут у вигляді права користування житловим будинком №20, що розташований по вул. Волосна в с. Медвин, Богуславського району Київської області, зі зняттям з реєстраційного обліку.

Судове рішення є підставою для зняття ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 з реєстрації місця проживання, відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 19 грудня 2018 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_7