У Х В А Л А

20 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 638/13319/16-ц

провадження № 61-48066ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, третя особа - слідчий прокуратури Харківської області Горгуль Дмитро Володимирович про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю та прийняття незаконних рішень,

ВСТАНОВИВ :

16 серпня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України відшкодування моральної шкоди у розмірі 522 000 грн, спричинену йому в порядку статті 1174 ЦК України, а саме в навмисному не внесення в ЄРДР його заяви про кримінальне правопорушення, в навмисному не визнання його потерпілим;в навмисне тривалої імітації досудового розслідування; в навмисному невиконання вказівок суду, викладених у визначеннях; в навмисному невиконання вимог статей 2, 9,25, 91-93 КПК України; в умисному винесенні незаконних і необґрунтованих постанов, скасованих визначеннями суду; в навмисне допущеної тривалої неправомірною бездіяльності.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 серпня 2018 року позовна заява ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 2 жовтня 2018 року судові витрати віднесено за рахунок держави.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу було спричинено моральну шкоду, яка виявилась у його душевних стражданнях через тривале проведення досудового розслідування за його заявою про вчинення злочину та протиправні невизнання його потерпілим та закриття кримінального провадження.

Постановою Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року апеляційну скаргу прокуратури Харківської області задоволено.Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 8 серпня 2018 року скасовано. У задоволенні позову відмовлено. Судові витрати, сплачений прокуратурою Харківської області судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 606,32 грн, компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в позові, апеляційний суд виходив з того, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що Прокуратура Харківської області причетна до затримки у внесенні заяви ОСОБА_1 про скоєння кримінального правопорушення до ЄРДР. Постанови слідчих суддів свідчать про те, що ОСОБА_1 був забезпечений доступ до суду для оскарження процесуальних рішень слідчого. Про наявність у діях слідчого умисних дій, спрямованих на затримку досудового розслідування, матеріали справи також не свідчать. З огляду на те, що у даному випадку досудове розслідування було присвячене розслідуванню службового кримінального правопорушення, для позивача були доступні правові процесуальні механізми для захисту прав, яким він реально скористався, не можна вважати, що розслідування злочину слідчим Прокуратури Харківської області вийшло поза межі розумних строків досудового розслідування.Тому, позивачем не доведено протиправний характер в діях та в бездіяльності слідчих прокуратури. З урахуванням цього, у даному випадку не вбачається складу цивільного правопорушення, яке передбачено нормами статей 1167, 1174, 1176 ЦК України, що свідчить про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

11 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року, у якій просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити рішення суду першої інстанції без змін .

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення з порушенням статті 1174 ЦК України, оскільки шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадовою особою органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується незалежно від його провини, в зв'язку з чим позивач звільнений від доказування вини відповідача по цій категорії справ.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження).

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

За встановленими судами обставинами справи та визначеними правовідносинами, правове регулювання та застосування норм матеріального права не представляє складності.

Суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами, справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

За таких обставин справа як така, що не представляє значної складності, є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко