САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/6980/18
2/206/1732/18
УХВАЛА

20 грудня 2018 року у місті Дніпрі суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Сухоруков А.О. перевіривши матеріали позовної заяви АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ

Представник позивача звернулась до суду з даною позовною заявою.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов, зокрема ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

В той же час, дана позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана без додержання вимог викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, у порушення п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Суд звертає увагу, що позивачем, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві повинно бути зазначено обґрунтований розрахунок, тобто такий, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами угоди.

Між тим, приєднавши до позовної заяви в якості самостійного додатку документ під назвою «розрахунок заборгованості», замість зазначення саме обґрунтованого розрахунку у позовній заяві, представником позивача складено та підписано позовну заяву, яка не відповідає вимогам щодо змісту позовної заяви. Суд, також звертає увагу, що згідно вимог ст. 177 ЦПК України, необхідно зробити висновок, що до позовної заяви позивачем мають бути долучені клопотання, заяви, документи, що підтверджують докази сплати/звільнення від судового збору, документи, що підтверджують повноваження представника позивача, а також, докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Однак, долучений до позовної заяви документ під назвою «розрахунок заборгованості» є лише відображенням набору цифр і не може вважатись ОБГРУНТОВАНИМ РОЗРАХУНКОМ, та не може слугувати доказом розміру грошових вимог позивача до відповідача.

В порушення п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві представником позивача зазначений перелік документів, що не відповідає документам фактично долученим до позовної заяви, а саме: зазначений перелік містить інформацію про долучення до позовної заяви її копії з доданими до неї копіями документів для відповідача.

Однак, оглянувши таку копію позовної заяви, до якої мали бути долучені копії додатків, які були долучені до позовної заяви для суду, суддя зазначає, що копія платіжного доручення на відміну від документу, що наданий для суду не містить підписів, інші документи зменшені настільки, що їх не можливо перевірити на відповідність копіям поданих для суду.

Крім того, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви не долучено документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається із позовної заяви до додатків долучених до неї, на підтвердження сплати судового збору представником позивача долучено платіжне доручення. Між тим, вказаний документ не є належним підтвердженням сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано відповідальним виконавцем банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату надходження та дату виконання платіжного доручення, що відповідає пункту 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (додаток № 2 до постанови).

Так відповідні документи (платіжні документи) мають подаватись до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору. Вказаний висновок суду, також, кореспондується із роз'ясненнями наданими у п. 26 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Як вбачається безпосередньо із долученого представником позивача платіжного доручення, останнє в порушення зазначених вище приписів не містить штампу/печатки банку, а тому, не може бути визнане судом належним доказом сплати судового збору.

Також, слід звернути увагу, що ч. 3 ст. 58 ЦПК України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, в тому числі, довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами, що відповідає приписам ч. 3 ст. 62 ЦПК України. Як вбачається із копії довіреності, наданої представником позивача, остання підписана першим заступником голови правління банку ОСОБА_3, яка діяла на підставі наказу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Про делегування права видавати довіреності від імені банку» та яка уповноважила юрисконсульта ОСОБА_4 на підписання позовних заяв, засвідчення копій документів, тощо. Проте, жодного документу на підтвердження наявності таких повноважень у ОСОБА_3 суду не надано. Отже, впорушення ч. 7 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача юрисконсультом ОСОБА_4, не додано довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження ОСОБА_3, якою було уповноважено юрисконсульта ОСОБА_4 підписувати позовну заяву, засвідчувати копії документів, тощо.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу строк 2 дні з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надати суду належний доказ сплати судового збору, зазначити у позовній заяві обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, надати докази повноважень підписанта довіреності та копію позовної заяви разом із додатками для відповідача.

Роз'яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Позивач може отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://sm.dp.court.gov.ua.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Суддя А.О. Сухоруков