Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 766/12981/16-ц

провадження № 61-15706св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Мартєва С. Ю., Сімоненко В. М., Фаловської І. М., Штелик С. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1,

заінтересовані особи: Дніпровський районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, кредитна спілка «Альфа-Кредит»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Херсонської області в складі суддів: Семиженка Г. В., Бугрика В. В., Фурман Т. Г., від 21 лютого 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (далі - Цивільний процесуальний кодекс України), у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Дніпровський РВ ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області) при поверненні стягувачу виконавчого документу, заінтересована особа - кредитна спілка «Альфа-Кредит» (далі - КС «Альфа-Кредит»).

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у серпні 2009 року пред'явив на виконання до відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Херсона виконавчий лист № 2-2955, виданий 26 серпня 2009 року Дніпровським районним судом міста Херсона, про стягнення з КС «Альфа-Кредит» на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 19 060 грн. 03 вересня 2009 року вказаний виконавчий лист було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 15-5-3, відкритого 10 квітня 2009 року.

Позивач вказував, що державний виконавець не вжив обов'язкових примусових заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», з квітня 2009 року по вересень 2016 року не забезпечив виконання рішення суду в межах наявного майна і коштів у боржника, з грудня 2009 року по вересень 2016 року без виконання рішення суду здійснив тринадцять повернень виконавчого документа стягувачу, останній раз постановою від 30 вересня 2016 року виконавчий лист було повернуто з підстави, передбаченої пунктом 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», через неможливість встановити місцезнаходження боржника-юридичної особи.

Посилаючись на те, що державним виконавцем не було накладено арешт на автотранспортні засоби боржника, не здійснено вихід за місцем знаходження боржника-юридичної особи для перевірки майнового стану, не вжито заходів щодо розшуку майна боржника, не здійснено примусового приводу керівників юридичної особи, не складено акт про порушення з направленням його до правоохоронних органів, не складено протокол про адміністративне правопорушення з направленням його до суду, заявник просив суд: - визнати незаконними дії державного виконавця та начальника відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Херсона щодо повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_1 з посиланням на пункт 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; - визнати незаконною бездіяльність державного виконавця у зв'язку з системним порушенням прав і законних інтересів стягувача, визначених у частині першій статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», невиконанням обов'язків, визначених у частинах першій і другій статті 11 вказаного Закону, невиконанням обов'язкових примусових заходів і заходів впливу до керівника КС «Альфа-Кредит», передбачених Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень; - скасувати постанову відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Херсона від 30 вересня 2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_1 за ознаками неможливості встановити місцезнаходження боржника-юридичної особи з посиланням на пункт 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження»; - зобов'язати начальника відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції міста Херсона вчинити дії щодо забезпечення виконання всіх заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», у виконавчому провадженні про стягнення боргу в межах наявного майна і коштів у боржника КС «Альфа-Кредит» на користь фізичних осіб, у тому числі і на користь стягувача ОСОБА_1

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області в складі судді Ігнатенко О. Й. від 10 січня 2017 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_1 за неможливістю встановити місцезнаходження боржника - юридичної особи з посиланням на пункт 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Скасовано постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30 вересня 2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_1 за ознаками неможливості встановити місцезнаходження боржника-юридичної особи.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний виконавчий лист, виданий №2-2955/09, виданий Дніпровським районним судом м. Херсона 26 серпня 2009 року, неодноразово повертався стягувачу та неодноразово подався ним повторно до виконання. Державним виконавцем не оспорювалося того факту, що на сьогоднішній день рішення суду залишається невиконаним тривалий проміжок часу, чим порушуються права скаржника, а тому має місце бездіяльність державного виконавця при виконанні виконавчого листа № 2-2955, виданого Дніпровським районним судом м. Херсона. Твердження скаржника про невчинення державним виконавцем усіх передбачених законом дій для виконання судового рішення останнім не спростовано. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні вимог скарги про визнання незаконними дій начальника Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, зазначивши, що відповідні вимоги є не конкретними і під час судового розгляду справи їх не уточнено.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області задоволено.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 10 січня 2017 року в частині задоволення вимог скарги ОСОБА_1 скасовано.

Відмовлено у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними дій державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області щодо повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_1 за неможливістю встановити місцезнаходження боржника-юридичної особи з посиланням на пункт 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» та скасування постанови державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 30 вересня 2016 року про повернення виконавчого листа стягувачу ОСОБА_1 за ознаками неможливості встановити місцезнаходження боржника-юридичної особи.

В решті ухвалу суду залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що в частині оскарження дій державного виконавця суд першої інстанції дійшов не вірних висновків, оскільки уданій справі ОСОБА_1 має процесуальний обов'язок довести факт незаконної дії або незаконної бездіяльності суб'єкта оскарження, які він повинен був у відповідності до визначених приписів закону вчинити або відмовитися від їх вчинення у конкретний часовий період відповідної стадії виконавчого провадження і заявник указаний обов'язок не виконав, а підтверджував свої вимоги обставинами, які досліджувалися в інших справах, за наслідками яких ухвалені відповідні рішення. Районним судом не визначено, які ще дії, передбачені чинним законодавством, повинен був вчинити держаний виконавець у зв'язку з відсутністю боржника за його юридичною адресою. Положення статті 387 ЦПК України у відповідній редакції можуть бути застосовані до державного виконавця тільки у випадку обґрунтованості відповідної скарги. Апеляційним судом указано, що вимоги скарги щодо неправомірних дій чи бездіяльності суб'єкта оскарження при примусовому виконанні виконавчого листа не знайшли свого підтвердження. Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що правовою метою звернення особи до суду має бути не формальна констатація незаконності дій чи бездіяльності посадової особи державної виконавчої служби, а відновлення права, яке заявник вважає порушеним, однак на момент постановлення ухвали районним судом ОСОБА_1 повторно подав спірний виконавчий лист до виконання, за яким державним виконавцем було відкрито виконавче провадження, отже право заявника щодо примусового виконання виконавчого документа станом на 10 січня 2017 року порушено не було.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, на думку скаржника, належним чином не надав оцінку доводам заявника та не вірно оцінив зібрані у справі докази. З квітня 2009 року по вересень 2016 року державний виконавець не забезпечив виконання рішення суду в межах наявного майна і коштів у боржника, здійснював безпідставні, на думку скаржника, повернення виконавчих документів стягувачу. Державним виконавцем не було накладено арешт на автотранспортні засоби боржника, не здійснено вихід за місцем знаходження боржника-юридичної особи для перевірки майнового стану, не вжито заходів щодо розшуку майна боржника, не здійснено примусового приводу керівників юридичної особи, не складено акт про порушення з направленням його до правоохоронних органів, не складено протокол про адміністративне правопорушення з направленням його до суду.

Касаційна скарга не містить вимог про скасування рішень судів попередніх інстанцій в частині вирішення вимог скарги про визнання незаконними дій начальника Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, у зв'язку із чим справа в цій частині Верховним Судом не переглядається в силу положень статті 400 ЦПК України.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересована особа - кредитна спілка «Альфа-Кредит», на дії державного виконавця та начальника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області при поверненні стягувачу виконавчого документа, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Херсонськї області в складі суддів: Семиженка Г. В., Бугрика В. В., Фурман Т. Г., від 21 лютого 2017 року призначено до судового розгляду.

30 березня 2018 року цивільна справа надійшла до Верховного Суду.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У пункті 9 частини першої статті 129 Конституції Українидо основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судами встановлено, що з квітня 2009 року на виконанні у відділу ДВС Дніпровського РУЮ у м. Херсоні знаходився виконавчий лист №2-2955/09, виданий Дніпровським районним судом м. Херсона 26 серпня 2009 року про стягнення боргу з кредитної спілки «Альфа-Кредит» в сумі 19 060 грн на користь ОСОБА_1

Зазначений виконавчий лист неодноразово повертався стягувачу та неодноразово подався ним повторно до виконання.

06 квітня 2016 року ОСОБА_1 подав виконавчий лист з відповідною заявою до Дніпровського РВ ВДВС м. Херсона для виконання.

07 липня 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні було складено акт про те, що за адресою АДРЕСА_1 КС «Альфа-Кредит» не знаходиться.

Факт відсутності боржника за даною юридичною адресою заявником визнається.

30 вересня 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 2-2955/09, виданого 26 серпня 2009 року Дніпровським районним судом міста Херсона, про стягнення з КС «Альфа-Кредит» на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 19060 гривень, у зв'язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів місцезнаходження боржника не виявлено.

У постанові зазначено право стягувача повторного пред'явлення для виконання виконавчого листа у строк до 30 вересня 2019 року.

23 грудня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП 53182256, за наслідком чергового подання ОСОБА_1 на примусове виконання виконавчий лист № 2-2955/09 від 26 серпня 2009 року.

Судові рішення, які набрали законної сили та які не виконані у добровільному порядку виконуються примусово державними виконавцями згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції, яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Станом на момент відкриття виконавчого провадження згідно відповідної заяви ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні були визначені статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

Згідно положень частини першої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Права і обов'язки державних виконавців були визначені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції.

При цьому, відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Здійснюючи судовий контроль за виконанням судових рішень, суд зобов'язаний перевіряти дотримання державним виконавцем вимог указаного Закону.

Повертаючи спірний виконавчий документ стягувачу, державний виконавець зазначив, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів місцезнаходження боржника - КС «Альфа-Кредит» не виявлено.

Згідно положень пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, зокрема, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Відповідно до частини другої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Згідно частини п'ятої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідній редакції повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Відповідно до статті 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, якщо ж оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Повно та всебічно дослідивши обставини справив частині скарги на дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, врахувавши, що державний виконавець вживав заходів щодо з'ясування місцезнаходження боржника-юридичної особи, за наслідком яких склав акт про те, що за адресою офіційної реєстрації боржник - КС «Альфа-Кредит», не знаходиться, що не заперечувалось і заявником, та установивши необґрунтованість доводів скарги ОСОБА_1, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про законність повернення стягувачу виконавчого документа на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, апеляційним судом зауважено, що станом на момент розгляду даної справи судами попередніх інстанцій виконавче провадження з виконання спірного виконавчого листа відкрите, що свідчить про відсутність порушеного права заявника щодо виконання спірного виконавчого документу.

Доводи касаційної скарги про те, що державним виконавцем не було забезпечено виконання виконавчого листа спростовуються, зокрема, змістом постанови про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви ОСОБА_1 від 06 квітня 2016 року, акту державного виконавця від 07 липня 2016 року, іншими матеріалами справи, поясненнями самого заявника щодо факту відсутності боржника за зареєстрованою юридичною адресою, а також обґрунтованими висновками суду апеляційної інстанції.

У доводах касаційної скарги заявник вказує на те, що державним виконавцем не вчинялися усі передбачені законом дії щодо належного виконання виконавчого документу.

Однак, судами установлено, що з 2013 року судами різних інстанцій неодноразово розглядалися скарги ОСОБА_1 на дії державних виконавців щодо виконання спірного виконавчого листа.

Так, в ухвалі апеляційного суду Херсонської області від 08 квітня 2014 року у справі № 666/509/14-ц, яка набрала законної сили, установлені наступні обставини, які стосуються примусового виконання державною виконавчою службою спірного виконавчого документа.

У ході примусового виконання виконавчого документа, державним виконавцем в порядку передбаченому пунктом 3.12 розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень вжито заходи з організації розшуку боржника-юридичної особи та майна боржника, а саме зроблено запити до Державної податкової інспекції м. Херсона, МРЕВ ДАІ, Державної реєстраційної служби, Державної інспекції сільського господарства, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Головного управління статистики у Херсонській області.

Згідно відповідей зазначених установ нерухомого та рухомого майна за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді Головного управління статистики у Херсонській області від 12 серпня 2013 року, юридична адреса КС «Альфа-Кредит» є: м. Херсон, вул. Миру, 18 офіс 45, керівник якої - ОСОБА_2

Державним виконавцем здійснювався вихід за вищевказаною адресою, за наслідками якого встановлено, що за указаною адресою КС «Альфа-Кредит» фактично не знаходиться, керівництво та бухгалтерія відсутні, про що складено акт державного виконавця.

Згідно відомостей Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Херсонській області від 15 серпня 2013 року, КС «Альфа кредит» до міністерства не звітує більше року.

30 травня 2013 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Херсона задоволено подання державного виконавця про тимчасове обмеження керівника КС «Альфа-Кредит» у праві виїзду за межі України.

18 листопада 2013 року державним виконавцем пред'явлено платіжні вимоги на арештовані розрахункові рахунки боржника у Херсонській філії публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» та акціонерному банку «Брокбізнесбанк», однак кошти на рахунках відсутні.

30 квітня 2014 року державним виконавцем направлено до Дніпровського районного відділу внутрішніх справ м. Херсона подання про притягнення керівника КС «Альфа-Кредит» до кримінальної відповідальності.

Указані обставини установлені у судовому рішенні у цивільній справі, яке набрало законної сили, яким досліджено дії, вчинені державними виконавцями Дніпровського РВ ДВС м. Херсона ГТУЮ у Херсонській області при виконанні спірного виконавчого листа, що спростовує відповідні доводи касаційної скарги про системні порушенням прав і законних інтересів стягувача, невиконання державними виконавцями обов'язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», невиконанням обов'язкових примусових заходів і заходів впливу до керівника КС «Альфа-Кредит».

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах, які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 410, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 21 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: С. Ю. Мартєв

В. М. Сімоненко

І. М. Фаловська

С.П. Штелик