Справа № 472/712/18
Провадження №2/472/396/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"29" листопада 2018 р. смт. Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Кучерявенко С.С.,
при секретарі Чорної О.В.
за участю представника позивача Гніліченко О.В.
третьої особи ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Веселинове Миколаївської області справу за позовом Веселинівської районної державної адміністрації до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав .
12 липня 2018 року Веселинівська районна державна адміністрація звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав .
В позові позивач зазначив, що громадянка ОСОБА_3, є матір"ю неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішенням Веселинівського районного суду від 28.02.2017 року, справа № 472/1064/16-ц неповнолітню ОСОБА_4 було відібрано від матері ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав.

Неповнотітня ОСОБА_4 була поставлена на облік в службі у справах дітей Веселинівської райдержадміністрації та розпорядженням Голови Веселинівської райдержадміністрації від 05.04.2017 року № 84 - р набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклуваня. На даний час неповнолітня ОСОБА_4 влаштована під опіку до бабусі ОСОБА_2

Службою у справах дітей неодноразово здійснювалися перевірки умов утримання неповнолітньої ОСОБА_4

Встановлено, що утриманням, вихованням, розвитком неповнолітньої продовжує займатися її бабуся ОСОБА_2 Відповідачкою ОСОБА_3, не було здійснено жодних дій щодо повернення її дочки та не вжито заходів щодо матеріального забезпечення дитини. ОСОБА_3 не приділяє уваги вихованню та розвитку дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям, аліменти на утримання дочки не виплачує.

30 травня 2018 року комісією з питань захисту прав дитини при Веселинівській РДА було зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до її неповнолітньої дочки ОСОБА_4

В зв'язку з цим позивач просить суд позбавити відповідачку ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_4

Ухвалою суду від 23 липня 2018 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 20 листопада 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду.

Представник позивача Гніліченко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, просила їх задовольнити, оскільки відповідач ОСОБА_3 не займається вихованням та утриманням своєї дочки, що є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Третя особа ОСОБА_2, зазначила, що ОСОБА_4 повністю знаходиться на її утриманні, зі своєю матір"ю ОСОБА_5 не бачиться та не спілкується. Відповідачка ОСОБА_3 матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, її станом здоров"я не цікавиться.

Відповідачка ОСОБА_5 в судові засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши представника позивача Гніліченко О.В., третю особу, ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, є матір"ю неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 9./а.с.6/

Згідно Рішення Веселинівського районного суду від 28.02.2017 року по справі № 472/1064/16-ц неповнолітню ОСОБА_4 було відібрано від матері ОСОБА_3 без позбавлення батьківських прав./а.с.7-8/

Неповнотітня ОСОБА_4 була поставлена на облік в службі у справах дітей Веселинівської райдержадміністрації та розпорядженням Голови Веселинівської райдержадміністрації від 05.04.2017 року № 84 - р набула статусу дитини, позбавленої батьківського піклуваня./а.с.9/ та влаштована під опіку до бабусі ОСОБА_2.

Службою у справах дітей неодноразово здійснювалися перевірки умов утримання неповнолітньої ОСОБА_4 Встановлено, що утриманням, вихованням, розвитком неповнолітньої продовжує займатися її бабуся ОСОБА_2 Відповідачкою ОСОБА_3, не було здійснено жодних дій щодо повернення її дочки та не вжито заходів щодо матеріального забезпечення дитини. ОСОБА_3 не приділяє уваги вихованню та розвитку дитини, не цікавиться її життям та здоров'ям, аліменти на утримання дочки не виплачує./а.с.21-28/.

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Конвенцією «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до п. 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Обставини позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав викладені в позовній заяві під час розгляду справи в суді та ухвалення судового рішення знайшли своє підтвердження.

Так, згідно з актами обстеження житлово - побутових умов життя неповнолітньої ОСОБА_4, в сім`ї громадянки ОСОБА_5 службою у справах дітей Веселинівської райдержадміністрації проведено комісійно обстеження умов проживання неповнолітньої встановлено, що вона постійно проживає з бабусею, яка утримує її матеріально, займається вихованням та розвитком, умови проживання сприяють для її гармонійного, фізичного, розумового і духовного розвитку. Мати дівчинки не проживає з сім'єю, не цікавиться життям дочки, не приймає участі у її утриманні. - (а.с.16-18).

Згідно з довідкою Ставківської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 504 від 07.05.2018 року ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею за цією адресою проживає онука ОСОБА_4/а.с.15/

Відповідно до висновку Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 не спілкується з донькою, не допомагає матеріально, не піклується про її здоров'я дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. - (а.с.28).

На підставі наведеного, суд дійшов переконання, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки відповідачка ОСОБА_3. не приймає участі у вихованні дочки ОСОБА_4, виявляє стійке небажання у виконанні батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідачка без поважних на те причин не спілкується з дочкою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умови для отримання неї освіти, аліменти не сплачує.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачем ОСОБА_3,. від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки.

Тому, суд приходить до переконання в необхідності позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_4

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.10, 11, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 141, 223, 263-265, 268,272 273, 280, 281 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Веселинівської районної державної адміністрації до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок в дохід держави.

Роз'яснити ОСОБА_3 положення статті 169 Сімейного кодексуУкраїни про те, що вона має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав й за умови, якщо на час вирішення питання судом про поновлення батьківських прав дитина не досягне повноліття.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення (або з дати складення повного заочного рішення суду).

Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення (або в день складення повного заочного рішення суду), має право на поновлення пропущеного строку, на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення, а в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 05 грудня 2018 року

Позивач: Веселинівська районна державна адміністрація Миколаївської області, місце знаходження: вул. Мозолевського,14 смт Веселинове Миколаївської області, .

Відповідач: ОСОБА_3, зареєстрована за адерсоюАДРЕСА_2

Третя особа: ОСОБА_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС. С. Кучерявенко