Справа № 417/6911/18
Провадження № 2-о/417/437/18
РІШЕННЯ

Іменем україни

"20" грудня 2018 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Дідоренко А. Е.

за участі секретаря Колеснік В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка Лугської області цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні, -

встановив:

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні у чоловіка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 12.07.2018.

В обґрунтування своєї заяви вказала, що 12.07.2018 помер ОСОБА_2, з яким вона з 06 червня 1970 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Її чоловік перебував на обліку в Марківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області та отримував пенсію за віком за списком №1 (при повному пільговому стажі), а вона отримує мінімальний розмір пенсії, який є в декілька разів меншою ніж у чоловіка, а тому перебувала на його утриманні. Тож пенсія чоловіка була єдиним суттєвим джерелом існування їхньої сімї.

В листопаді 2018 року вона звернулася до Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з питанням щодо можливості призначення пенсії в разі втрати годувальника та отримання від фахівців усне розяснення щодо порядку призначення зазначеної пенсії, в якому зазначили, що їй необхідно надати документ про перебування членів сімї на утриманні померлого годувальника.

Встановлення даного факту їй необхідно для призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

В судове засідання заявник та її представник ОСОБА_3 не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, вимоги підтримали.

Заінтересована особа - Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи через канцелярію суду надішла заява про розгляд справи за відсутністю їх представника.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні та надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться у справі, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 06 червня 1970 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9).

З копії паспорту заявника вбачається, що вона з 08.07.2006 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2018 №23632 фактичне місце проживання ОСОБА_1 є кв. Молодіжному, 9/7, с. Марківка Луганської області. (а.с.26)

З копії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що він з 04.09.2008 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.05.2018 №24889 фактичне місце проживання ОСОБА_2 було по кв. Молодіжному, 9/7, с. Марківка Луганської області. (а.с.27).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕД №524378 виданого Марківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції ОСОБА_2 помер 12.07.2018 в м. Лутугіне Луганської області.

Згідно посвідчення №147422 ОСОБА_1 являється пенсіонеркою за віком (а.с.11).

Згідно посвідчення №144190 ОСОБА_2 був пенсіонером за віком (а.с.12).

Згідно довідки Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні і розмір нарахованої пенсії за віком при повному стажі з листопада 2017 по жовтень 2018 включно 18 897,18 грн. (а.с. 19).

Згідно довідки Марківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області ОСОБА_2 перебував на обліку в Управлінні і розмір нарахованої пенсії за віком за списком №1 (при повному пільговому стажі) з травня 2017 по квітень 2018 року включно 99516,68 грн. (а.с. 20).

Із «договору купівлі-продажу квартири» від 30.01.2018 встановлено, що ОСОБА_1 придбала квартиру в м. Лутугине по вул. Крупської15а/7. (а.с.13-17) та зареєструвала право власності на неї 09.02.2018 (а.с.18).

Із довідки та Акту виданих «КП «Лутугиножилфонд» вбачається, що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 проживала разом з ним в м. Лутугине, вул. Крупської, 15а/7. (а.с.23-24).

Зі свідоцтва про реєстрацію місця проживання виданого «ГМС Лутугинського РОВД МВД Луганської Народної республіки» ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.25).

Із пояснень ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачається, що вони являються сусідами сімї заявника та їм відомо, що основним доходом сімї являлась пенсія чоловіка заявника ОСОБА_2, яка в декілька разів перевищувала пенсію дружини. Крім того, в своїх поясннях ОСОБА_4 І підтверджує, що з моменту купівлі будинку в м. Лутугине по вул. Пушкіна, 67 з 8.07.2006 вони проживали постійно разом.

Отже, судом було встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який помер 12.07.2018. Він отримував пенсію за віком Списком №1, яка в декілька разів перевищувала розмір пенсії його дружини.

Вирішуючи справу по суті суд виходить з наступного.

Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності із вимогами ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту перебування на утриманні чоловіка надасть право заявнику на отримання страхових виплат у Біловодському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.9), який помер 12.07.2018 (а.с.10).

З 23.05.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як внутрішньо переміщені особи фактично проживали в смт Марківка, кв. Молодіжний, 9/7 (а.с.26, 27) та на день смерті ОСОБА_2 подружжя фактично проживало в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.23, 24).

Щодо встановлення факту перебування заявника на утриманні чоловіка суд виходить з наступного.

Згідно довідки Марківського об'єднаного управління Пенсійоного фонду Управління Луганської області від 22.11.2018 №2877 заявник ОСОБА_1, що проживає за адресою: 92400, смт Марківка Луганської області, кв. Молодіжний, 9/7 знаходиться на обліку в управлінні та розмір її пенсії з листопада 2017 року по грудень 2017 року складає по 1373 грн. щомісчно, а з січня 2018 по жовтень 2018 року складає по 1620,59 грн. щомісячно.

Згідно довідки Марківського об'єднаного управління Пенсійоного фонду Управління Луганської області від 22.11.2018 №2898 ОСОБА_2, що проживає за адресою: 92400, смт марківка Луганської області, кв. Молодіжний, 9/7 знаходиться на обліку в управлінні і отримує пенсію за віком за списком №1 ( при повному стажі) з травня 2017 по вересень 2017 року по 4294,24 грн. щомісячно, з жовтня 2017 по грудень 2017 року по 10740, 00 грн. щомісячно, з січня 2018 по квітень 2018 року по 11456,37 грн. щомісячно.

Оцінюючи ці докази з точки зору належності та допустимості суд констатує наступне.

Постановою ВРУ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» (від 17.03.15 р. № 254-VIII) визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до ЗУ "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Місто Лутугіне Луганської області, відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015. №1276-р, є тимчасово окупованою територією, не підконтрольною українській владі,

В Україні визнається та діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави, а чинні міжнародні договори, згода на які надана Верховною Радою, є частиною національного законодавства України.

Так, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», які говорять про те, що документи видані окупаційною владою, повинні визнаватись, якщо їх невизнання тягне за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що «держави члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки від імені або щодо Намібії, але, «у той час, як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів».

Така позиція знайшла своє відображення у практиці Європейського суду з прав людини, яка, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визнається джерелом права в Україні.

Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18/12/1986&a о;a в;45), Європейський суд обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, а у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v.Turkey 10/05/2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23/02/2016 &a27;a21;142) Європейський суд приділив значну увагу аналізу цьому висновку.

У справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) Європейський суд з прав людини констатував: «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться у цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території життя триває. І це життя потрібно робити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [Європейський судом з прав людини]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Враховуючи те, що визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу, суд оцінив документи, видані "нотаріусом ОСОБА_8" від 30.01.2018, «державним реєстратором" від 09.02.2018, «КП Лутугіножилфонд» від 30.10.2018, «міністерство внутрішніх справ», як докази, адже це має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на соціальне забезпечення гарантоване ст.46 Конституції України Згідно ст. 46 Конституції України.

Отже суд констатує, що станом на день смерті ОСОБА_2, а саме 12.07.2018, останній та ОСОБА_1 були подружжям, спільно проживали, та заявник перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки його дохід - пенсія в декілька разів перевищувала дохід (пенсію) заявника, а тому оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви в повному обсязі.

Судові витратина підставі ч.7 ст.294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 7, 8,12, 81, 258-259, 263, 265, 273, 293, 294, 315, 319, 352, 352, 355 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Марківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер 12.07.2018р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд Луганської області або безпосередньо до Луганського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя: А. Е. Дідоренко