КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 360/1304/18 Головуючий у 1-й інстанції суддя: Міланіч А.М.

20 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Саліхова В.В.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК Українив м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання малолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи від дня пред'явлення даного позову до суду, до досягнення старшою дитиною повноліття, а також додаткові витрати, понесені на харчування дочки ОСОБА_3 в Пісківському закладі дошкільної освіти (дитячий садок) № 1 «Вишенька» в сумі 200 грн.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1 250 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.06.2018 і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині в позові відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Посилається на неповне з'ясування та недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не враховано майно, яке перебуває в особистій власності відповідача та відчуження ним автомобіля, від якого отримано кошти.

Зазначає на не відповідність дійсності щодо утримання відповідачем своїх батьків пенсіонерів. Вказує, що матеріали справи мають достатні дані на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі визначеному в позовній заяві.

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4300/2018
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що домовленості між сторонами щодо способу виконання ними обов'язку утримувати їх спільних доньки та сина не досягнуто, діти проживають разом з позивачкою, у власності відповідача є нерухоме майно, Доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі позивачкою суду не надано.

В частині позову щодо стягнення додаткових витрат, понесених позивачем на харчування дочки в Пісківському закладі дошкільної освіти (дитячий садок) № 1, в сумі 200 грн., суд вважав за необхідне відмовити, оскільки, перерахування коштів здійснено у період перебування з відповідачем у шлюбі і доказів припинення ведення ними спільного господарства та витрачання на дані потреби особистих коштів позивачки суду не надано Витрати на оплату харчування дитини в дитячому садочку входять до загальних витрат на утримання дитини та не можуть бути визнані такими, що викликані особливими обставинами.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03 лютого 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бородянського районного суду від 13 червня 2018 року розірвано (а. с. 6, 32).

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження та дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а. с. 7-8,10).

Позивач зазначила, що згоди між сторонами щодо розміру аліментів не досягнуто, вона з 05 червня 2018 року перебуває на обліку як безробітна в Бородянській районній філії Київського обласного центру зайнятості, відповідач має у власності рухоме та нерухоме майно, є працездатним, інших утриманців не має.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, згідно якого за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції встановлено, що діти сторін: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 і дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, проживають разом з матір'ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, а відповідач не приймає участі у вихованні дітей та не надає матеріальної допомоги.

Відповідно до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 23.05.2018 ОСОБА_2 у власності має нерухоме майно (а. с. 14-17).

Відомостей про отримання офіційного догоду відповідачем - відсутні.

Відповідно до ст. 141 СК України батько і мати мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів, витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладене та те, що на утриманні у відповідача є матір пенсійного віку, яка має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської АЕС, батько також пенсійного віку, відсутність офіційного доходу, рівність обов'язку батьків по утриманню дітей, задовільний стан здоров'я відповідача та визнання останнім частково позовних вимог, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення аліментів в розмірі по 1 250 грн. на кожну дитину правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що визначений розмір аліментів не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини відхиляється колегією суддів.

Відповідно до ст. 7Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, а саме: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 грн.

Крім того, кожен із батьків зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано майно, яке перебуває в особистій власності відповідача та відчуження ним автомобіля, від якого отримано кошти також не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Позивачем зазначено, що вона понесла додаткові витрати на харчування дочки ОСОБА_3 в Пісківському закладі дошкільної освіти (дитячий садок) № 1 «Вишенька» в сумі 200 грн.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що дані витрати не відносяться до додаткових витрат, викликаних особливими обставинами та належать до загальних витрат на утримання. Також, матеріали справи свідчать, що відповідно до копії квитанції № 76 дана сплата відбулась 28.03.2018 (а. с. 12), коли сторони по справі перебували у шлюбі та не доведено відсутність шлюбних відносин в цей час.

За наведеного, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні даної частини позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи своє рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені врішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова