Справа № 236/2846/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

27.08.2018 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлої 06.09.2017, на спадкове майно у вигляді житлового будинку, що знаходиться за адресою: Донецька область, Лиманський район, смт. Ямпіль, пров. Шевченка, буд.14А та земельної ділянки площею 3,3811 га, кадастровий номер: :04:000:0151, яка розташована на території Лиманської міської ради( колишня Ямпільська селищна рада), Донецької області(а.с.3-6).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, просить розглянути цивільну справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, про що надала до суду відповідну заяву (а.с.131 ).

Відповідач представник Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с114-115).

Третя особа- представник Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові пояснення по справі(а.с.124-132).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 27.12.2006 помер ОСОБА_3, який постійно мешкав в с. Ямпіль Краснолиманського району (нині Лиманський) Донецької області(а.с.13).

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: Донецька область, смт. Ямпіль, Краснолиманського р-ну (нині Лиманський) Донецької області пров.Шевченка, 14 А, яке належало померлому на підставі договору від 09.12.1960 про надання у безстрокове користування земельної ділянки будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності, зареєстрованого в БТІ м. Красний Лиман12.11.1969 за № 1391 (а.с.21-22).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Після смерті ОСОБА_3, дружина померлого ОСОБА_2 (а.с.11), як єдина спадкоємицею за законом, прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована за однією адресою з померлим на день його смерті, що підтверджується довідкою Лиманської міської ради від 13.07.2018 за вих 1048(а.с.12), але юридично не оформила свої спадкові права. Інших спадкоємців, які реалізували свої спадкові права, немає (а.с.61).

10.04.2013 померла ОСОБА_4, яка постійно мешкала за адресою: Донецька область, Краснолиманський(Лиманський) район, с.Ямпіль, пров. Шевченко, 14(а.с.17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина в тому числі на земельну ділянку площею 3, 3811 га кадастровий номер :04:000:0151, яка розташована у Донецькій області, Краснолиманський район, на території Ямпільської селищної ради, яка належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН№020449 виданого 17.06.2003 Ямпільською селищною радою Краснолиманського району, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власною на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 179(а.с.48).

За життя ОСОБА_4 11.12.2007 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала все своє майно ОСОБА_2. Заповт посвідчено 11.12.2007 державним нотаріусом Краснолиманської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 7061 (а.с. 18).

Цивільне законодавство України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_4, ОСОБА_2, як спадкоємиця за заповітом, у встановленому законом порядку та строки прийняла спадщину (ст. 1269, 1270 ЦК України), та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом 07.05.2015 за реєстровим № 1585 на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться: Донецька область, Краснолиманський район, смт. Япіль, пров. Шевченко, буд.14(а.с. 61).

06.09.2017 померла ОСОБА_2, мати позивача(а.с.15-16), яка постійно мешкала за адресою: Донецька область, Лиманський район, смт Ямпіль, провул. Шевченко, буд.№ 14-а(а.с.14).

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку, рзташованого за адресою: Донецька область, Лиманський район, смт. Ямпіль, пров. Шевченко, будинок 14а, який належав померлій після смерті чоловіка ОСОБА_3, в спадщину прийняла, але юридично не оформила свої спадкові права, та земельної ділянки площею 3, 3811 га кадастровий номер :04:000:0151, яка розташована у Донецькій області, Краснолиманський район, на території Ямпільської селищної ради, яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН№020449 виданого 17.06.2003 Ямпільською селищною радою Краснолиманського району, яку ОСОБА_2 у спадщину за заповітом прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, позивач звернулась до нотаріального органу, однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 05.07.2018 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок та земельну ділянку з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на ім'я померлої на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: Донецька область, Лиманський район, смт. Ямпіль, пров. Шевченко, будинок 14 «а», та на земельну ділянку площею 3.3811 га, кадастровий номер :04:000:0151, яка розташована у Донецькій області, Краснолиманський район, на території Ямпільської селищної ради. Крім того, нотаріус обґрунтовувала свою відмову тим, що було надано державний акт про право власності на земельну ділянку серії ДН№020449, виданий 17.06.2003 Ямпільською селищною радою Краснолиманського району, де на плані меж земельної ділянки виділено землі історико-культурного призначення (пам'ятник археології) (а.с.19- 20).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження».

Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавців немає можливості.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Щодо позовних вимог про винання права вланості на земельну ділянку, суд зазначає нступне.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 2 Земельного кодексу України встановлює, що земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Субєктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Обєктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Частиною 5 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених законом, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

На підставі рішення 06 сесії IV скликання Ямпільської селищної ради від 24.04.2003 № 33 у приватну власність громадян, у тому числі й ОСОБА_4, передана земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі вказаного розпорядження, 17.06.2003 ОСОБА_4 видано державний акт серії ДН № 020449 на право власності на земельну ділянку площею 3,3811 га, кадастровий номер :04:000:0151. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власною на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 179(а.с.48).

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 53 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані: городища, кургани, давні поховання, памятні скульптури та мегаліти, наскальні зображення, поля давніх битв, залишки фортець, військових таборів, поселень і стоянок, ділянки історичного культурного шару укріплень, виробництв, каналів, шляхів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» кургани відносяться до археологічних обєктів культурної спадщини.

Частиною 2 ст. 54 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що навколо історико-культурних заповідників, меморіальних парків, давніх поховань, архітектурних ансамблів і комплексів встановлюються охоронні зони з забороною діяльності, яка шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання цих земель.

Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» встановлено, що усі памятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи повязані з ними рухомі предмети, незалежно від форм власності території чи водного об'єкта, на яких вони розташовані, є державною власністю.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06.08.2018, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 № 1051, не зареєстровані(а.с.49).

Відповідно до повідомлення в.о начальника відділу у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області ОСОБА_6, згідно технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КПС «Україна» Краснолиманського району Донецької області земельна ділянка кадастровий номер :04:000:0151 знаходиться на території колишнього КСП «Україна».

Згідно викопіювання ділянок деградованої та малопродуктивної ріллі, що переводиться в сіножаті КСП «Україна» Краснолиманського району, проекту організації території земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що передаються в приватну власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Україна» Краснолиманського району Донецької області, земельна ділянка кадастровий номер :04:000:0151 межує з земельною ділянкою площею 0,0418 га ріллі, що переводиться в сіножаті. Земельна ділянка ріллі, що переводиться в сіножаті, зазначена на плану меж земельної ділянки кадастровий номер :04:000:0151, державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН № 020449(а.с.53).

Згідно інформації відділу у Лиманському районі від 12.11.2018 вих № 493/104-18, згідно технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів на право на земельну частку(пай)) земель КСП «Україна» Краснолиманського району Донецької області, номер земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0151, є - 147.

Згідно плану землекористування, проекту організації земельних часток (паїв), що передаються у приватну власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КСП «Україна» Краснолиманського району Донецької області дана земельна ділянка знаходиться в межах контуру 23.

На викопіюванні ділянок деградованої та малопродуктивної ріллі, що переводяться в сіножаті КСП «Україна» Краснолиманського району зазначений курган площею 0,7911 га. На плані землекористування також зазначений курган площею 0,7911 га., курган межує з земельними ділянками № 150,151. Земельна ділянка площею 0,0418 га. є вкрапленим контуром в земельній ділянці кадастровий номер 423056400:04:000:0151 (№ 147), та в його загальну площу не входить(а.с.78).

Відповідно до повідомлення начальника відділу культури і туризму Лиманської міської ради Донецької області від 26.11.2018 №01/01-293.3, в результаті дослідження архівних матеріалів завідувачем сектору охорони пам'яток археології, історії та культури Донецького обласного краєзнавчого музею 22.11.2018 щодо земельної ділянки та натурного обстеження, відділом культури і туризму встанволено, що на ділянці площею 3,3811га, кадастровий номер: :04:000:0151 врахованих об'єктів археологічної спадщини не виявлено. На ділянці знаходиться скупчення чагарнику, але курган відсутній(а.с.116-117).

Відповідно до повідомлення Головного Управління Держгеокадастру у Донецькій області від 18.12.2018, згідно плану землекористування, проекту організації земельних часток(паїв), що передаються у приватну власність власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) земель КСП «Україна» Краснолиманського району Донецької області дана земельна ділянка, знаходиться в межах контуру 23.

На викопіюванні ділянок деградованої та малопродуктивної ріллі, що переводяться в сіножаті КСП «Україна» Краснолиманського району зазначений курган площею 0,7911 га. На плані землекористування також зазначений курган площею 0,7911 га., курган межує з земельними ділянками № 150,151.

Згідно розділу 2.2 організації території земельних часток (паїв) Проекту по території ділянок 146-154 проходять лінії електропередач.

На Викопіюванні, на плані землекористування, а також на плані меж земельної ділянки державного акту позначено, що земельна ділянка кадастровий номер :04:000:0151 (№ 147) межує з земельною ділянкою площею 0,0418 га.

Земельна ділянка площею 0,0418 га. є вкрапленим контуром в земельній ділянці кадастровий номер :04:000:0151 (№ 147), та в його загальну площу не входить(а.с.124-130).

Отже судом встановлено, що на спірній земельній ділянці загальною площею 3,3811 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Ямпільської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, та належала померлій 10.04.2013 ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на землю серії ДН № 020449 від 17.06.2003, памятки культурної спадщини не перебувають у приватній власності.

За змістом ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За правилами п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі прийняття спадщини.

За правилами статті 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, досліджені судом докази по справі свідчать про те, що позивач є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину, проте, оскільки на підставі відмови нотаріуса від 05.07.2018 про відмову у вчинені нотаріальних дій, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в тому числі спірної земельної ділянки, яка входить до складу спадкового майна після померлої 06.09.2017 ОСОБА_2, позивач позбавлена можливості одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, тому необхідно визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої 06.09.2017 ОСОБА_2І право власності в тому числі на земельну ділянку площею 3,3811 га, кадастровий номер: :04:000:0151, яка розташована на території Лиманської міської ради( колишня Ямпільська селищна рада), Донецької області.

Керуючись ст. 15, 16, 25, 328, 337, 392, 1216, 1218,1241,1245,1262,1268,1269 ЦК України, ст. ст. 53-54, 81,122 ЗК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської міської ради Донецької області, третя особа Головне Управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання права власності- задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 06.09.2017 в смт. Ямпіль Лиманського раойну Донецької області, та складається з:

житлового будинку "А"-1, загальною площею 55, 1 кв.м., в тому числі житловою 27, 5 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня, сарай - «Б», гараж - «В», сарай - «Г», вбиральня - «Д», сарай - «Е», сарай - «Ж», колонка № 1, огород № 2, який знаходиться за адресою: пров. Шевченко, буд. 14А(чотирнадцять А), в смт. Ярова, Лиманського (колишня назва Краснолиманського) району, Донецької області;

земельної ділянки площею 3,3811 га, кадастровий номер: :04:000:0151, яка призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташована на території Лиманської міської ради (колишня Ямпільська селищна рада), Донецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст рішення складений 19.12.2018.

Суддя -