Справа 635/8599/18
Провадження 2/635/3591/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Грищук Р.Р.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

третя особи ОСОБА_3,

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, яку в подальшому уточнила та остаточно просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, тупік Шевченко, буд.3.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що є власником ? частин житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, тупік Шевченко, буд.3. У зазначеному будинку зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак ніколи там не проживав, з позивачем спільного господарства не вів, його особистих речей в будинку немає. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права ОСОБА_1 як власника частини житлового будинку, оскільки остання позбавлена у повному обсязі здійснювати свої права як власника житла, змушена сплачувати комунальні послуги з урахуванням кількості зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, а також звернутися за оформленням субсидії, що ставить її у скрутне матеріальне становище.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2018 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у підготовче засідання не зявився, в матеріалах справи мається заява, в якій він визнав позовні вимоги у повному обсязі, та просив розглянути справу за його відсутності (заява посвідчена нотаріально та зареєстрована в реєстрі за № 1442 від 05 грудня 2018 року, підпис відповідача ОСОБА_2Ю, засвідчений приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 05 грудня 2018 року).

Третя особа ОСОБА_3 в підготовче засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло.

Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

На підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 на праві власності належить 3/4 частин житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 49,90 кв.м., житловою площею 38,40 кв.м., який розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, тупік Шевченко, буд.3.

Згідно довідки №5403, виданої 02 жовтня 2018 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради, в будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, тупік Шевченко, буд.3, зареєстрований в тому числі відповідач по справі ОСОБА_2.

Як вбачається зі змісту акту, складеного 16 жовтня 2018 року депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_5 за участю сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в будинку №3 по тупіку Шевченко и в сел. Пісочин Харківського району Харківської області відповідач не проживає останні 10 років.

Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.

Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма субєктами права.

Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.

Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.

Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не є членом сімї позивача, не проживав з нею у спірному будинку, не був повязаний з нею спільним побутом та не вів спільне господарство.

Враховуючи викладене, застосуванню підлягають положення статей 383, 391 ЦК України, які передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житловий будинок від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї, що відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2017 року у справі № № 6-2931цс16.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірний будинок власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, тупік Шевченко, буд.3 тривалий час, а саме понад десять років, покинув спірне житло добровільно. Перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.

Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.

Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадках визнання позову відповідачем.

Відповідачем надана заява про визнання позову, а тому суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком 3 по тупіку Шевченко в сел. Пісочин Харківського району Харківської області.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянки України серії МТ №006430, виданий 04 серпня 2008 року Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1, місце проживання (перебування): м. Харків, вул. Перовської,52.

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт громадянина України серії МН №906964, виданий 04 квітня 2007 року Пісочинським ВМ Харківського ГУМВС України в Харківській області, реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання (перебування): Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, тупік Шевченко, буд.3.

Третя особа ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3, місце проживання (перебування): Харківська область, Харківський район, сел. Пісочин, тупік Шевченко, буд.3.

Суддя Т.В. Бобко