АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 726/419/17

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Владичана А.І., Лисака І.Н.

секретар Герман Я.І.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача Максименка Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Буковина Трек», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4, страхова компанія «Універсальна», про відшкодування шкоди за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Буковина Трек» на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Асташев С.А.),

встановив:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом.

Зазначав, що 19 березня 2015 року на перехресті вулиці Гранітної в м. Ужгород Закарпатської області водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1, який належав Приватному підприємству «Буковина Трек» (далі - ПП «Буковина Трек») на праві приватної власності, з яким ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах, порушив Правила дорожнього руху України (далі - ПДР), а саме не дотримався безпечної дистанції руху та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Сканія», номерний знак НОМЕР_2, з причепом під керуванням ОСОБА_5, який рухався в попутному напрямку та належить позивачеві на відповідній правовій основі.

За даним фактом було порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, яке в подальшому постановою СВ Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області закрите у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

У ході проведення досудового слідства було призначено судову авто-технічну експертизу, відповідно до висновку № 22/98 від 22 червня 2015 року якої причиною настання даної ДТП стали дії водія ОСОБА_4, який не дотримався п.п. 12.3, 13.1 ПДР України.

Проте протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_4 з невідомих причин не складався.

Позивач ОСОБА_1 є власником причепа марки «Koegel SN24», реєстраційний номер НОМЕР_3, йому також належить відповідне речове право на автомобіль «Сканія», номерний знак НОМЕР_2, які дістали пошкодження внаслідок ДТП.

Позивач також зазначав, що внаслідок ДТП належному йому на праві приватної власності причепу марки «Koegel SN24» та автомобілю «Сканія», на який він має речове право на підставі довіреності, завдано технічні пошкодження, згідно звіту № 270 від 02 вересня 2016 року про оцінку вартості матеріального збитку вартість спричиненого автомобілю «Сканія» матеріального збитку складає 96960 грн 91 коп., а відповідно до звітів № 271 та № 271/1 від 14 серпня 2016 року розмір відшкодування шкоди причепа «Koegel SN24», номерний знак НОМЕР_3 складає різниця між ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження (102344,70 грн) та залишковою вартістю автомобіля після ДТП (21483,79 грн) і становить 80860 грн 91 коп.

Крім того, представником вантажоодержувача та водієм-експедитором було виявлено нестачу продукції у зв'язку з ДТП згідно акту № 1/2 з нестачі продукції ПАТ «Оболонь» від 19 березня 2015 року на загальну суму 13376 грн.

Посилаючись на указані обставини, позивач просив стягнути з ПП «Буковина Трек» на його користь 191197 грн 82 коп. на відшкодування майнової шкоди, 4200 грн за складання звітів про оцінку вартості матеріального збитку транспортного засобу, 8960 грн за надання юридичних послуг та 1911 грн 97 коп. судового збору.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПП «Буковина Трек» на користь ОСОБА_1: 177821 грн 82 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 4200 грн - витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, 8960 грн - витрат на правову допомогу адвоката, 1911 грн 97 коп. - витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПП «Буковина Трек» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, вважає, що позивачем не було надано допустимих та достовірних доказів на підтвердження недотримання ОСОБА_4 ПДР, які перебувають в прямому причинному зв'язку з настанням ДТП; висновок експерта ґрунтується на недостовірних вихідних даних, які були надані слідчим; при розподілі судових витрат не враховано обсягу задоволених позовних вимог, відсутності переліку наданих послуг з надання правової допомоги, того, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку не відносить до судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підтверджених наявними у справі доказами.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а також з урахуванням норми ч. 4 ст. 367 ЦПК України, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково заявлені вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності позову у відповідній частині, того, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. В такому випадку страхувальник - ПП «Буковина Трек», цивільно-правова відповідальність якого застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлений права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, та порушення норм процесуального права, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині обсягу задоволення позову та розміру відшкодування судових витрат.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що за наслідками перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку є підстави для виходу за межі доводів апеляційної скарги у зв'язку з неправильним застосування норм матеріального права.

У справі встановлено, що 19 березня 2015 року на перехресті вулиці Гранітної в м. Ужгород Ужгородського району Закарпатської області сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «Сканія», номерний знак НОМЕР_2 з причепом марки «Koegel SN24», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 та транспортного засобу «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 є власником причепа марки «Koegel SN24», реєстраційний номер НОМЕР_3, йому також належить відповідне речове право на автомобіль «Сканія», номерний знак НОМЕР_2, які дістали пошкодження внаслідок ДТП, що сторонами не оспорюється.

Встановлено, що водій ОСОБА_4 автомобіля «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1, яким було завдано шкоди, власником якого є ПП «Буковина Трек», на час вчинення ДТП перебував у трудових правовідносинах з відповідачем та виконував свої обов'язки за трудовим договором.

Судом першої інстанції встановлено, що причиною настання ДТП стали дії водія автомобіля «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4, який не дотримався вимог пунктів 12.3, 13.1 ПДР України та він мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування своєчасно зреагувавши на небезпеку для його руху.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

Цей висновок ґрунтується на наявних у справі доказах, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи від 22 червня 2015 року № 22/98, вбачається, що з технічної точки зору причиною настання вказаної ДТП, стали дії водія автомобіля «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 - ОСОБА_4, який не дотримався вимог пунктів 12.3, 13.1 ПДР України та мав технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування своєчасно зреагувавши на небезпеку для його руху.

Як вбачається з матеріалів справи на даній ділянці дороги напрямку руху автомобіля водія ОСОБА_4 знаходиться дорожній знак 1.23.2 (прилягання другорядної дороги), що завчасно попереджає про можливі виникнення перешкод (об'єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу п.1.10 ПДР), а водій ОСОБА_4 не вжив заходів реагування на даний дорожній знак та відповідно ще й допустив порушення п.2.3 (б) ПДР.

Це слідує також зі змісту схеми до протоколу огляду місця ДТП (а.с.95).

Доводи апеляційної скарги про недоведення позову, відсутність порушень ПДР з боку водія ОСОБА_4 є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України 2004 року в редакції, яка була чинною на час предявлення позову доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з вимогами статей 76-81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження доказів порушення ПДР водієм автомобіля «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 позивач посилався на згадані вище письмові докази, які у своїй сукупності свідчать про допущені водієм ОСОБА_4

Водночас, на заперечення указаних доказів представник відповідача ні в суді першої інстанції ні в суді апеляційної інстанції не посилався на докази, які б спростовувала надані позивачем докази, не клопотали про призначення відповідних експертиз тощо.

Не заслуговують на увагу посилання заявника на неправильність вихідних даних, які лягли в основу відповідних висновків експертизи.

Такі твердження ґрунтуються на поясненнях третьої особи - ОСОБА_4

Проте він є заінтересованою особою у цій справі, а наявні дані, що зазначені у протоколі огляду місця ДТП, схемі до протоколу, місце та механізм зіткнення транспортних засобів спростовують твердження ОСОБА_4, на які посилається представник відповідача, про те, що причиною ДТП став маневр водія автомобіля «Сканія» ОСОБА_5, який ніби то знаходився на правому узбіччі догори та несподівано розпочав маневр повороту вліво, що спричинило ДТП.

Такі заперечення проти позову спростовуються також письмовими поясненнями очевидця ДТП ОСОБА_6, відібраних слідчим невдовзі після події ДПТ (а.с.98-99)

Отже, доводи заявника про недоведеність скоєння ДТП з вини водія транспортного засобу «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1, що належить відповідачу, та про винуватість у ДТП водія автомобіля «Сканія» ОСОБА_5 не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

На підставі указаної норми права, а також норм ч. 3 ст. 386, ст. ст. 396, 1172 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, завдана внаслідок ДТП у відповідному обсязі.

Суд першої інстанції помилково не зазначив норми ч. 1 ст. 1188 ЦК України як правової підстави для задоволення позову, проте це не вплинуло на правильність його висновку про задоволення позову щодо відповідача - ПП «Буковина Трек».

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності визначення розміру матеріальної шкоди, яка за висновками суду першої інстанції складає 177821 грн 82 коп.

Водночас, покладаючи обов'язок з відшкодування шкоди лише на відповідача - ПП «Буковина Трек», суд першої інстанції, правильно встановивши обставини скоєння ДТП та завдання позивачеві шкоди, припустився помилки у застосуванні норм матеріального права, які регулюють питання обсягу відповідальності відповідача.

У справі встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця забезпеченого транспортного засобу «Мерседес Бенц», номерний знак НОМЕР_1 на час ДТП застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 7203547 у ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» (а.с.129).

Страхова справа заведена за зверненням заінтересованої особи, можливість виплати страховою компанією страхового відшкодування потерпілій особі не втрачена.

Про це свідчать пояснення позивача та представників сторін, матеріали справи.,

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

До такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Тому правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, на яку послався суд першої інстанції про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, у спірному випадку застосуванню не підлягає.

Відповідно до страхового полісу серії АІ № 7203547 страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає 50000 грн, розмір франшизи - 510 грн.

Отже, відповідно до норми ст. 1194 ЦК України та норм Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обсяг відповідальності ПП «Буковина Трек» як страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди (177821 грн 82 коп.) і сумою страхового відшкодування за мінусом франшизи (49490 грн) та складає 127311 грн 82 коп. (з розрахунку: 177821,82 - 49490).

Тому рішення суду першої інстанції в частині обсягу задоволення позову підлягає зміні: з відповідача на користь позивача слід стягнути 127311 грн 82 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Також на часткове задоволення вимог апеляційної скарги рішення суду першої інстанції слід змінити в частині виду та розміру судових витрат, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 133 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Стягуючи з відповідача на користь позивача 4200 грн - витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, суд першої інстанції не звернув уваги, що указані витрати були понесені не у зв'язку з розглядом цієї цивільної справи, а також, що вони не є витратами, пов'язаними з розглядом справи.

Також на порушення норми ст. 141 ЦПК України, принципу пропорційності стягнення судових витрат до розміру задоволених позовних вимог, суд задовольнивши частково позовні вимоги, стягнув витрати зі сплати судового збору та за надання правової допомоги у повному обсязі.

Тому указані порушення норм процесуального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Водночас, відповідно до правил ч. 13 ст. 141 ЦПК України у звязку зі зміною судового рішення у частині обсягу задоволення позову, також слід змінити розподіл судових витрат.

За наслідками апеляційного розгляду справи процент задоволення позовних вимог складає 66, 59 процентів.

За подання позовної заяви позивачем сплачено 1931 грн 08 коп. судового збору.

Тому у рахунок часткового відшкодування указаних судових витрат з відповідача підлягає стягненню 1285 грн 91 коп.

За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 2867 грн 97 коп.

Тому, зважаючи на процент задоволення позовних вимог з позивача на його користь підлягає стягненню 958 грн 19 коп. (31,41%).

Також за надання професійної правничої допомоги позивачем сплачено 8960 грн, що стверджується квитанцією (а.с.18).

Тому 66,59 процентів від указаної суми, що становить 5966 грн 46 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов'язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов'язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідно до указаних правил, зважаючи, що на відповідача покладено більшу суму витрат зі сплати судового збору, з нього на користь позивача слід стягнути різницю у цих витратах, розмір яких складає - 327 грн 72 коп. (з розрахунку: (1285,91 -958,19).

В апеляційній скарзі заявник звертає увагу на те, що в матеріалах справи у порушення вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України не подано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що унеможливлює встановлення на думку заявника часу, витраченого адвокатом на виконання робіт, послуг та їх обсягу.

Колегія суддів відхиляє такі доводи.

Позовна заява подана позивачем в період дії ЦПК України 2004 року, у ній наведено перелік та обсяг послуг наданих адвокатом позивачеві, наведено відповідні розрахунки, що є достатнім для ухвалення судового рішення у цій частині.

На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Буковина Трек» задовольнити частково.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 05 квітня 2018 року змінити в частині обсягу задоволення позову та розміру відшкодування судових витрат.

Стягнути з Приватного підприємства «Буковина Трек» (м. Чернівці, вул. Ярослава Мудрого, 64 Б) на користь ОСОБА_1 127311 (сто двадцять сім тисяч триста одинадцять) гривень 82 коп. на відшкодування завданої матеріальної майнової шкоди.

Стягнути з Приватного підприємства «Буковина Трек» ( м. Чернівці, вул. Ярослава Мудрого, 64 Б) на користь ОСОБА_1 - 5966 (п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят шість) гривень 46 коп. - витрат на правову допомогу.

Стягнути з Приватного підприємства «Буковина Трек» ( м. Чернівці, вул. Ярослава Мудрого, 64 Б) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі - 327 (триста двадцять сім) гривень 72 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 04 вересня 2018 року.

Головуючий В.В. Яремко

Судді: А.І. Владичан

І.Н. Лисак