Справа № 202/4315/15-ц
Провадження № 2/202/24/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 грудня 2018 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Некрасової А.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року представник КП Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просив стягнути з відповідача на свою користь суму шкоди у розмірі 69 898,08 грн. заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 1 400,00 грн. за послуги по оцінці вартості пошкодженого автомобіля та судові витрати по справі.

Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строк на пять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2012 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2018 року дана цивільна справа була прийнята до свого провадження суддею Слюсар Л.П. та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_3 прийнятий з 05 серпня 2013 року на посаду начальника відділу з економічної безпеки КП ДОР «Аульський водовід» та з 03 вересня 2013 року був переведений на посаду начальника служби з економічної безпеки та охорони обєктів підприємства, де працює на теперішній час. Відповідно до наказу генерального директора КП ДОР «Аульський водовід» від 06 серпня 2013 року №234 «Про порядок закріплення автотранспорту» з метою організації використання транспортних засобів в структурних підрозділах, для забезпечення безперебійного, більш якісного та оперативного виконання посадових обовязків керівників та спеціалістів з 06 серпня 2013 року закріплено автомобіль «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1 за відділом економічної безпеки. Відповідальність за використання автомобілю «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1 покладено на особу, яка використовує автомобіль в процесі роботи або має дозвіл на право керування цим автомобілем на час виконання обовязків. Дозволено керувати ОСОБА_3. начальнику відділу з економічної безпеки на підставі посвідчення водія серії ЯАА №566435 автомобілем «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1. 03 травня 2014 року о 23 год. 00 хв. у м. Дніпропетровську на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Академіка Образцова та вул. Байкальська ОСОБА_3 керував автомобілем «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1. Під час руху по другорядній дорозі вул. Академіка Образцова не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «MITSUBISHILANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який наближався до зазначеного перехрестя по головній дорозі вул. Байкальській. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам нанесені механічні пошкодження. На час керування автомобілем ОСОБА_3 перебував з явними ознаками алкогольного спяніння, від проходження медичного огляду відмовився в присутності двох свідків. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року по справі №202/6997/14-п ОСОБА_3 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст.130 КУпАП у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки. Автомобіль «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить КП ДОР «Аульський водовід» на праві господарського відання. Згідно зі звітом про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного автомобіля «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, отриманий матеріальний збиток складає 78 552,00 грн.

Просив суд: стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» 69 898,08 грн. за заподіяну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» 1 400,00 грн. за послуги по оцінці вартості пошкодженого автомобіля; стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» 712,98 грн. витрати по оплаті судового збору.

Представник позивача КП ДОР «Аульський водовід» у судове засідання з'явився, підтримав пред'явлену позовну заяву та просив її задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав, що ОСОБА_3 був найманим працівником КП ДОР «Аульський водовід», ДТП за його участю сталося під час виконання ним трудових обов'язків, тому відшкодування збитків в цьому випадку є незаконним. Наголосив, що ОСОБА_3 під час ДТП не був у стані алкогольного сп'яніння, а відмовився проходити медичний огляд на встановлення стану алкогольного сп'яніння через поведінку працівників міліції.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 травня 2014 року, о 23 годині, в м. Дніпропетровську на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Академіка Образцова та вул. Байкальської, ОСОБА_3, керуючи автомобілем «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, під час руху по другорядній дорозі вул. Академіка Образцова не надав дорогу та скоїв зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2, який перебував під керуванням водія ОСОБА_4, та який наближався до вказаного перехрестя по головній дорозі вул. Байкальської.

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам були нанесені механічні пошкодження, а їхнім власникам завдана матеріальна шкода. Пасажири автомобіля «MITSUBISHI LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження.

Під час дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 керував автомобілем «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, з явними ознаками алкогольного спяніння, та в присутності свідка і учасників дорожньо-транспортної пригоди відмовився від проходження у встановленому законом порядку медичного огляду.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві приватної власності КП ДОР «Аульський водовід».

Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у порушенні вимог п.п. 1.3, 1.5., 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Так, ОСОБА_3 на момент пригоди працював у Комунальному підприємстві Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на посаді начальника служби економічної безпеки та охорони обєктів. У звязку з службовою необхідністю, за наказом № 234 від 06 серпня 2013 року за підписом генерального директора Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» ОСОБА_7, належний підприємству на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, був переданий ОСОБА_3 для безперебійного, більш якісного та оперативного виконання посадових обовязків.

Відповідно до акту, складеного 19.02.2015 року в смт. Аули,комісія по розслідуванню причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «SUBARU LEGASY», реєстраційний номерАЕ 1179 СЕ у складі працівників КП ДОР «Аульський водовід»: ОСОБА_8 - голови комісії, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 - членів комісії, склали цей акт про те, що 19.02.2015 року о 10:00 год. ОСОБА_3 відмовився надати письмове пояснення з приводу ДТП, яка мала місце 03.05.2014 року в м. Дніпропетровську на перехресті вул. Байкальської та вул. Академіка Образцова.

Згідно з актом розслідування ДТП, складеного 23.02.2015 рокув смт. Аули, комісія у складі працівників КП ДОР «Аульський водовід»: ОСОБА_8 - голови комісії, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 провела службове розслідування ДТП, в ході якого встановила, що начальник служби економічної безпеки та охорони об'єктів підприємства ОСОБА_3 03.05.2014 року, ігноруючи чинний трудовий розпорядок КП ДОР «Аульський водовід», з перевищенням службових повноважень, порушуючи правила дорожнього руху, без належних правових підстав керував автомобілем «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, що спричинило ДТП.

Судом досліджено звіт № 29091412-А від 03.10.2014 року, про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого транспортного автомобіля «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, відповідно до якого отриманий матеріальний збиток внаслідок пошкодження автомобіля складає 78 552,00 грн.

Відповідно до довідки за вих. № 19 від 20.04.2015 року, виданої КП ДОР «Аульський водовід», згідно з наказом підприємства № 67 від 23.02.2015 року з ОСОБА_3 проводиться стягнення у розмірі його середньомісячного заробітку, за заподіяну матеріальну шкоду, але не більше 20% заробітної плати.

Судом встановлено, що Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2015 року по справі № 202/2012/15-ц, позовна заява ОСОБА_4 до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід», ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволена частково. Стягнуто з Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 55 557 грн. 49 коп. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 49 500 грн. 00 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року апеляційну скаргу Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» відхилено. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2015 року залишено без змін.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.03.2016 року касаційну скаргу представника Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» відхилено. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.07.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.11.2015 року в частині позовних вимог до Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказаними рішеннями судів встановлено, що ОСОБА_3 на момент ДТП використовував автомобіль, яким володіє КП ДОР «Аульський водовід», під час виконання своїх посадових обов'язків. При цьому доводи представника КП ДОР «Аульський водовід» про те, що позивач 03.05.2014 року був відсутній на роботі є безпідставними, оскільки судами встановлено, що відповідно до подорожнього листа від 03.05.2014 року № 1579 вищезазначений транспортний засіб переданий ОСОБА_3 для використання в службових цілях.

Виконуючи приписи ст.264 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним учасниками судового процесу, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.130 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами.

Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене.

Відповідно до ч.2 ст.131 КЗпП України, працівники зобов'язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

За змістом п.4 ч.1 ст.134 КЗпП України, яка передбачає випадки повної матеріальної відповідальності, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Згідно з ч.1ст.135-3КЗпП України, розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Згідно положень ч.ч.1,3 ст.136 КЗпП України, покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств,установ,організацій та їх заступниками-за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до ст.137 КЗпП України, суд при визначенні розміру шкоди,що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди ,враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

За змістом ст.138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень п.п.2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» (далі - Постанови) судовому розгляду підлягають, крім іншого, заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток. Виходячи з вимог ст.15 ЦПК України суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів для всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП України залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває у трудових відносинах.

Вирішуючи питання про те, чи мало місце порушення відповідачем по справі ОСОБА_3 покладених на нього трудових обов'язків, що призвело до заподіяння позивачу прямої дійсної шкоди, суд виходить з наступного.

Згідно з довідкою, виданою КП ДОР «Аульський водовід» № 02-15/11-08 к від 27.04.2015 року, ОСОБА_3 05.08.2013 року був прийнятий на посаду начальника відділу економічної безпеки КП ДОР «Аульський водовід» (Наказ про прийом на роботу від 05.08.2013 р. за № 10-п), з 03.09.2013 року був переведений на посаду начальника служби з економічної безпеки та охорони об'єктів підприємства (Наказ про переведення на іншу роботу від 30.08.2013 року № 29-пр) та 24.04.2015 року був звільнений з підприємства за ст. 38 КЗпП - за власним бажанням.

Відповідно до п. 4.5 Посадової інструкції № 2-8/1-1 Начальника служби з економічної безпеки та охорони об'єктів, працівник несе відповідальність за недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку. З інструкцією ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис 03.09.2013 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що заподіяння шкоди майну позивача по справі КП ДОР «Аульський водовід» сталося в робочий час, внаслідок порушення відповідачем по справі ОСОБА_3 покладених на нього внутрішніми локальними актами підприємства трудових обов'язків, а саме: дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку.

При цьому відповідачем та його представником не доведено, а судом під час розгляду справи не встановлено, що заподіяна майну позивача шкода: 1) була наслідком винних дій іншої (их) особи (іб) чи інших чинників (непереборної сили (погодних умов); технічної несправності автомобіля «SUBARU LEGASY», реєстрацний номер НОМЕР_1, яким керував відповідач; стану здоров'я відповідача)); 2) мала місце під час перебування відповідача у стані крайньої необхідності; 3) відноситься до нормального виробничо-господарського ризику.

При вирішенні питання про перебування відповідача по справі ОСОБА_3 в нетверезому стані при виконанні своїх трудових обов'язків, зокрема, під час заподіяння шкоди майну підприємства, суд виходить з наступного.

Відповідно до постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у порушенні вимог п.п. 1.3, 1.5., 2.5, 16.11 Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки. При цьому у постанові вказано, що на час скоєння ДТП водій ОСОБА_3 керував автомобілем «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп'яніння (запах алкоголю з порожнини рота, червоне обличчя), в присутності свідка та учасників ДТП відмовився від проходження медичного огляду. Дана постанова відповідачем оскаржена не була.

З приводу твердження представника відповідача про те, що постанова Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року не може бути доказом на підтвердження перебування відповідача в стані алкогольного сп'яніння, оскільки у ній вказано про відмову відповідача від проходження медичного обстеження щодо встановлення факту знаходження в нетверезому стані, суд доходить висновку про можливість врахування наданого позивачем доказу, як належного та достовірного, щодо встановлення факту перебування відповідача ОСОБА_3Ю.в нетверезому стані 03.05.2014 року, як такого, що не суперечить в цій частині іншим дослідженим судом доказам в їх сукупності.

Відповідно до п. 9 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоровя, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоровя не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3 відмовився пройти на місці зупинки медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, для підтвердження факту того, що він не перебував у стані алкогольного сп'яніння, він міг протягом двох годин після зупинки його працівниками поліції самостійно пройти такий огляд у медичному закладі, проте він цього не зробив, що опосередковано підтверджує його вину.

Крім того, всупереч визначеному ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України процесуальному обов'язку довести ті обставини, на які представник відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, останній доказів, які б спростовували ознаки алкогольного сп'яніння, зазначених в постанові Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2014 року до суду не надав.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

На підставі викладеного, суд вважає встановленим факт заподіяння відповідачем по справі ОСОБА_3 під час виконання ним трудових обов'язків позивачу КП ДОР «Аульський водовід» прямої дійсної шкоди в розмірі 69 898 грн. 08 коп., що відповідає вартості відновлювального ремонту автомобіля «SUBARU LEGASY», реєстраційний номер НОМЕР_1, та підлягає стягненню з відповідача, який несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, завданої ним підприємству, як працівником, який перебував у нетверезому стані.

Також з ОСОБА_3 на користь КП ДОР «Аульський водовід» підлягають стягненню витрати на оплату експертного дослідження у розмірі 1 400,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №30-09 від 30.09.2014 року.

Згідно з положеннями ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.130, 131, 134, 135-3, 136-138 КЗпП України, ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, смт. Аули, комплекс будівель і споруд 2, )до ОСОБА_3 (м. Дніпро, вул. Дарницька, 4/126, РНОКПП НОМЕР_3) про стягнення заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (м. Дніпро, вул. Дарницька, 4/126, РНОКПП НОМЕР_3) на користь Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради «Аульський водовід» (Дніпропетровська обл., Криничанський р-н, смт. Аули, комплекс будівель і споруд 2, ) за заподіяну матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 69 898 (шістдесят дев'ять тисяч вісімсот дев'яносто вісім) грн. 08 коп., за послуги по оцінці вартості пошкодженого автомобіля 1 400 (одна тисяча чотириста) грн. та судові витрати по справі в розмірі 712 (сімсот дванадцять) грн. 98 коп., а всього 72 011 (сімдесят дві тисячі одинадцять) грн. 06 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.12.2018 року.

Суддя Л.П. Слюсар