ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 615/152/17

Провадження № 22-ц/818/159/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного провадження в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2018 року (суддя Токмакова А.П.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

В лютому 2017 року банк звернувся до суду із вказаною позовною заявою та 29.11.2017 року остаточно уточнивши позовні вимоги, посилаючись на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за період з 17.09.2013 року по 18.10.2017 року, яка складається із пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 1554,06 гривень.

В обгрунтування позову зазначав, що 22.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № HAXRRW01121192, згідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2943,92 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

В судовому засіданні представник позивача Міхєєв М.М. уточнив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань

Відповідач та його представник ОСОБА_3 просили відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 06.06.2018 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором № HAXRRW01121192 від 22.07.2008 року за період з 26.09.2013 року по 18.10.2017 року у розмірі 1544,06 гривень. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що позовні вимоги банку не підлягають задоволенню у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Правом на надання відзиву позивач не скористався.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 22.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № HAXRRW01121192, згідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 2943,92 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується доданою до позовної заяви копією заяви позичальника № HAXRRW01121192 ОСОБА_1 від 22.07.2008 року, Витягу з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт») в ПриватБанку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідач, використавши надану можливість, скористався кредитними коштами ПриватБанку, проте до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання зі сплати кредиту, відсотків, комісії, заборгованість за кредитом не погашає.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року у цивільній справі № 641/13674/13-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № HAXRRW01121192 від 22.07.2008 року в розмірі 4503,02 гривень, яка складається з: 1583,94 гривень - заборгованість за кредитом; 1,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1583,94 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 1034,14 гривень - штраф (процентна складова).

Звернувшись до суду з вказаним позовом ПАТ «ПриватБанк», з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором № HAXRRW01121192 від 22.07.2008 року за період з 26.09.2013 року по 18.10.2017 року в розмірі 1544,06 гривень.

Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно із ч. 1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц.

У пункті 3.3.3 Умов передбачено, що Банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого Умовами змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк у лютому 2014 року Банк використав право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту, а також сплати процентів, пені за порушення умов договору та комісії шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, ухваливши 19.05.2014 року у справі № 641/13674/13-ц рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки у травні 2014 року Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилися.

Такий висновок узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Даний висновок також узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/16336/16-ц.

Натомість, як вбачається із змісту позовної заяви Банк, як на підставу своїх вимог посилається на положення кредитного договору строк дії якого сплив, та на ст.1048, 1050 ЦК України, а не положення ст.625 ЦК України.

За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволені позову.

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко