Справа № 466/8067/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Кавацюк В.І.
Провадження № 22-ц/811/2892/18 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
Провадження № 22-ц/811/2894/18
У Х В А Л А

про повернення справи

11 грудня 2018 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складі судді Левика Я.А., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобов'язання до припинення дискримінації, зловживання монопольним становищем та незаконної примусової підприємницької діяльності, про визнання права на споживання газу і опалення квартири згідно виконавчого листа суду та індивідуальне опалення квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом, про відновлення становища, яке існувало до неправомірного припинення газопостачання в квартиру, шляхом зобов'язання до відновлення газопостачання і експлуатації газопроводу і встановлених в квартирі газових приладів, про відшкодування майнової і моральної шкоди, які заподіяні внаслідок неправомірного припинення газопостачання в квартиру, до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій чи бездіяльності Кабінету Міністрів України, визнання протиправними дозволів на припинення газопостачання побутовим споживачам газу і на здійснення незаконної примусової підприємницької діяльності та зобов'язання до вчинення дій, до міського голови Львова Садового Андрія Івановича про визнання незаконною організацію виконання положень ст. ст. 7, 15, 16, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, та визнання протиправними дій і особистої бездіяльності, -

в с т а н о в и в :

рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2018 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржив ОСОБА_2

Відповідно до змісту ст.ст. 264, 265 ЦПК України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваного рішення) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання про те чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і у резолютивній частині рішення зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог.

Як вбачається із тексту як вступної та резолютивної частини рішення, що були проголошені у судовому засіданні, так і повного тексту рішення суду, що оскаржується судом, що ухвалив рішення вказані норми закону дотримані не у повному обсязі.

Так, у резолютивній частині рішення відсутній узагальнюючий висновок по суті усіх заявлених вимог про задоволення позову ОСОБА_2, або відмову в задоволенні вказаного позову повністю чи частково.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема 29 грудня 2014 року ОСОБА_2 в порядку захисту прав споживачів пред'явив в Шевченківський районний суд м. Львова позов до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним припиненням газопостачання в квартиру (єдиний унікальний номер справи - 466/9329/14-ц), у якому просив стягнути з ПАТ «Львівгаз» 100000 грн. моральної шкоди.

17.02.2015 року ОСОБА_2 уточнив позовну вимогу про відшкодування шкоди (Т1 а.с. 42) та просив стягнути з ПАТ «Львівгаз» 150000 грн. моральної шкоди.

25 квітня 2016 року ОСОБА_2 подав до суду заяву (Т2 а.с. 75) у якій уточнив розмір моральної шкоди та просив стягнути з ПАТ «Львівгаз» 200000 грн. моральної шкоди.

Окрім цього, 11.08.2017 року ОСОБА_2 подано заяву в порядку норм ст. 31 ЦПК України (Т.13 а.с.87), у якій він збільшив розмір відшкодування моральної шкоди до 300000 грн.

Однак, з рішення суду вбачається, що судом розглянуто вимогу про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ОСОБА_2 200000грн. моральної шкоди, про яку йшлося в заяві від 25.04.2016 року (Т.15 а.с.22), хоча позивачем було збільшено розмір позовних вимог про стягнення моральної шкоди до 300000 грн. у заяві від 11.08.2017 року та така прийнята судом до розгляду, однак по суті вказана вимога судом не розглянута.

Крім цього, в матеріалах справи відсутня також і ухвала про залишення позову ОСОБА_2 в частині вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 300000 грн. повністю чи частково без розгляду, закриття провадження в частині цих вимог, тощо.

Також, як вбачається із тексту як вступної та резолютивної частини рішення, що були проголошені у судовому засіданні, так і резолютивної частини повного тексту рішення суду, що оскаржується, - судом, що ухвалив рішення, позов задоволено частково. Стосовно позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 грн., яка розглядалась судом, вказано стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь ОСОБА_2 30000грн. у відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок неправомірного припинення газопостачання в квартиру АДРЕСА_1. Окремо, судом в мотивувальній частині рішення вказано, що позов в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково, однак судом не зазначено в мотивувальній частині рішення, суми, яка підлягає стягненню. В резолютивній ж частині, як вказано вище, зазначено про стягнення 30000грн. для відшкодування моральної шкоди без зазначення про відмову в іншій частині вимоги, що розглядалась.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 365 ЦПК України, якщо під час вивчення матеріалів справи суд виявить нерозглянуті зауваження на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами, нерозглянуті письмові зауваження щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, невирішене питання про ухвалення додаткового рішення, суд постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Враховуючи те, що судом не вирішено вимоги позову про стягнення моральної шкоди у розмірі 300000 грн., справу слід повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про задоволення позову чи відмову у такому у цій частині вимоги, а також для уточнення суті рішення, яке ухвалене в частині вимоги про стягнення моральної шкоди.

Крім цього, зважаючи на не вирішення заявлених позовних вимог в цій частині позову, а також не конкретизацію ухваленого рішення в частині позову про стягнення моральної шкоди, суду слід вирішити питання про те, чи належним чином викладено суть позовних вимог в інших частинах позову, що розглядалися судом та чи належним чином такі вирішені та чи належним чином зазначено про задоволення, відмову в задоволенні та в якій частині відповідних вимог позову. Таке питання може бути вирішено шляхом постановлення додаткового рішення.

У випадку ж відмови позивача від частини вимог, прохання не розглядати позовні вимоги на певних етапах розгляду, тощо, суду слід вирішити також питання про постановлення ухвал про залишення без розгляду, закриття провадження в частині цих вимог, тощо.

Керуючись ч.3 ст. 365 ЦПК України, -

у х в а л и в :

справу за позовом ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» про зобов'язання до припинення дискримінації, зловживання монопольним становищем та незаконної примусової підприємницької діяльності, про визнання права на споживання газу і опалення квартири згідно виконавчого листа суду та індивідуальне опалення квартири з встановленим індивідуальним газовим котлом, про відновлення становища, яке існувало до неправомірного припинення газопостачання в квартиру, шляхом зобов'язання до відновлення газопостачання і експлуатації газопроводу і встановлених в квартирі газових приладів, про відшкодування майнової і моральної шкоди, які заподіяні внаслідок неправомірного припинення газопостачання в квартиру, до Кабінету Міністрів України про визнання протиправними дій чи бездіяльності Кабінету Міністрів України, визнання протиправними дозволів на припинення газопостачання побутовим споживачам газу і на здійснення незаконної примусової підприємницької діяльності та зобов'язання до вчинення дій, до міського голови Львова Садового Андрія Івановича про визнання незаконною організацію виконання положень ст. ст. 7, 15, 16, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року, та визнання протиправними дій і особистої бездіяльності - повернути до Шевченківського районного суду м. Львова для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, що повинно бути вирішене протягом місяця з дня надходження справи до суду першої інстанції.

Суддя: Я.А. Левик