Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/760/13-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І.В.
Категорія 47 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Григорусь Н.Й., Галацевич О.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/760/13-ц за позовом прокурора Житомирського району в інтересах держави до Житомирської районної державної адміністрації, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, треті особи: Державне підприємство «Житомирський військовий лісгосп», Міністерство оборони України, Державна інспекція сільського господарства у Житомирській області, Житомирська обласна державна адміністрація, про визнання недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та скасування їх державної реєстрації, за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Зубчук І.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що прокуратурою Житомирського району проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства Житомирською РДА при передачі громадянам у власність земельних ділянок, площею 2,4238 га, призначених для ведення садівництва, розташованих на території Новогуйвинської селищної ради, за межами населеного пункту. Розпорядженням голови Житомирської РДА від 26 квітня 2010 № 478 громадянам надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою передачі їх у власність для ведення садівництва за рахунок земель запасу Новогуйвинської селищної ради. Розпорядженням голови Житомирської РДА від 7 травня 2010 № 556 затверджено проект із землеустрою щодо відведення 23 громадянам земельних ділянок загальною площею 2,4238 га з метою передачі їх у власність для ведення садівництва за рахунок земель запасу Новогуйвинської селищної ради. У подальшому відповідачами отримано державні акти на право власності на земельні ділянки.

Відповідно до матеріалів лісовпорядкування Шепетівського військового лісництва (на даний час Зарічанського військового лісництва ДП «Житомирський військовий лісгосп») 2001 року, а також таксаційного опису передані оспорюваним розпорядженням земельні ділянки, що розташовані на території Новогуйвинської селищної ради за межам населеного пункту, перебувають у користуванні ДП «Житомирський військовий лісгосп» (квартал 19 Зарічанського військового лісництва) та вкриті лісонасадженнями.

Як вбачається з інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО «Укрдержліспроект», таксаційні виділи 23, 24, 25, 26, 28, 29 кварталу 16 Зарічанського військового лісництва ДП «Житомирський військовий лісгосп» включено до нових матеріалів лісовпорядкування та окружні межі лісових ділянок, які входять до складу Зарічанського військового лісництва, 22 вересня 2012 року погоджено в.о. начальника відділу ДЗК управління Держкомзему в Житомирському районі 22 серпня 2012 року.

Листом № 209 від 10 грудня 2012 року Управління Держземагентства в Житомирському районі повідомило, що проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у нього відсутній, та надало примірник оригіналу технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 2,4238 га.

8 квітня 2010 року складено комісійний акт обстеження земельних ділянок та багаторічних зелених насаджень на землях запасу Новогуйвинської селищної ради, за результатами якого встановлено, що на земельних ділянках сільськогосподарського призначення площею 2,4238 га наявні багаторічні насадження - сосна, віком 30-35 років, кількість - 560, та комісія прийшла до висновку про можливість відведення земельних ділянок для ведення садівництва.

Окрім того, належних доказів відсутності можливості надати проект землеустрою не надано, що свідчить про відсутність розробки такого проекту взагалі. Таким чином, правовстановлюючі документи на землю громадянами отримано лише на основі технічної документації, що суперечить вимогам ст. ст. 50, 51, 55 Закону України «Про землеустрій» та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Внаслідок прийняття головою Житомирської РДА розпорядження № 556 від 7 травня 2010 року фактично змінено цільове призначення земельної ділянки з лісогосподарського на сільськогосподарське, а також протиправно вилучено її з постійного користування державного лісогосподарського підприємства.

Вказав, що питання вилучення земельної ділянки, вкритої лісом, не відноситься до компетенції Житомирської районної державної адміністрації, та фактичне вилучення вказаної земельної ділянки з подальшим її наданням у власність громадянам для ведення садівництва є перевищенням повноважень Житомирською районною державною адміністрацією.

Окрім того, питання щодо вилучення земельної ділянки з Міноборони не погоджувалося та таке вилучення не було проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

У жовтні 2014 року позивачем змінено позовні вимоги щодо ОСОБА_9, якому повторно безкоштовно передано земельну ділянку у приватну власність.

З урахуванням викладеного, просив визнати недійсним розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №556 від 7 травня 2010 року; визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки: серія НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 72 на ім'я ОСОБА_13; серія НОМЕР_2 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 19 серпня 2010 року за № 92 на ім'я ОСОБА_9; серія НОМЕР_3 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 75 на ім'я ОСОБА_11; серія НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 5 жовтня 2010 року за № 17 на ім'я ОСОБА_7; серія НОМЕР_5 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 30 вересня 2010 року за № 13 на ім'я ОСОБА_19; серія НОМЕР_6 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 80 на ім'я ОСОБА_2; серія НОМЕР_7 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 73 на ім'я ОСОБА_16; серія НОМЕР_8 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 19 серпня 2010 року за № 93 на ім'я ОСОБА_8; серія НОМЕР_9 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 1 вересня 2010 року за № 95 на ім'я ОСОБА_10; серія НОМЕР_10 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 76 на ім'я ОСОБА_3; серія НОМЕР_11 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 79 на ім'я ОСОБА_1; серія НОМЕР_12 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 30 вересня 2010 року за № 12 на ім'я ОСОБА_4; серія НОМЕР_13 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 1 жовтня 2010 року за № 14 на ім'я ОСОБА_6; серія НОМЕР_14 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 69 на ім'я ОСОБА_18; серія НОМЕР_15 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 17 вересня 2010 року за № 09 на ім'я ОСОБА_5; серія НОМЕР_16 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 70 на ім'я ОСОБА_22; серія НОМЕР_17 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 77 на ім'я ОСОБА_23; серія НОМЕР_18 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 1 жовтня 2010 року за № 15 на ім'я ОСОБА_21; серія НОМЕР_19 на право власності на земельну ділянку, який зареєстрований 3 серпня 2010 року за № 81 на ім'я ОСОБА_20; державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_20, виданий на ім'я ОСОБА_14; державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_21, виданий на ім'я ОСОБА_17; державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_22, виданий на ім'я ОСОБА_24; державний акт на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_23, виданий на ім'я ОСОБА_12

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №556 від 7 травня 2010 року в частині передачі ОСОБА_9 у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0782 га, призначеної для ведення садівництва.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_24, виданий на ім'я ОСОБА_9, серії НОМЕР_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що у ході розгляду справи прокурором надано належні та допустимі докази того, що спірні земельні ділянки відносяться до земель лісового фонду, посилаючись на комісійний акт обстеження земельних ділянок та багаторічних зелених насаджень на землях запасу Новогуйвинської селищної ради від 8 квітня 2010 року. До матеріалів справи долучено проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Житомирський військовий лісгосп», а саме таксаційний опис, поквартальні суми площ та загальних запасів насаджень Зарічанського лісництва з визначенням характеристик лісових насаджень кварталу 19. Таким чином, у справі наявні належні докази віднесення спірних земель станом на 7 травня 2010 року до земель лісогосподарського призначення та перебування їх у постійному користуванні ДП «Житомирський військовий лісгосп».

Вважає, що судом не надано належної оцінки висновку експерта, яким встановлено факт накладення спірних земельних ділянок, що перебувають у приватній власності відповідачів, на земельні ділянки, які відповідно до матеріалів лісовпорядкування перебували у постійному користуванні ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» МО України. Також експертом здійснено припущення про зміну цільового призначення земель лісового фонду на землі сільськогосподарського призначення.

Крім того, судом не надано обґрунтування віднесення спірних земельних ділянок до земель запасу.

Висновки суду про законність оспорюваного розпорядження суперечать положенням Земельного та Лісового кодексів України щодо порядку вилучення й припинення права постійного користування землями лісового фонду та зміни їх цільового призначення. Також судом не враховано, що всупереч вимогам ст. 57 Лісового кодексу України погодження про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки Житомирське обласне управління лісового та мисливського господарства не надавало. Відтак спірна земельна ділянка лісового фонду в установленому законом порядку у лісогосподарських підприємств вилучена не була, а внаслідок прийняття спірного розпорядження фактично змінено її цільове призначення.

Також вказує, що суд помилково застосував висновки ЄСПЛ, викладені у рішенні від 24 червня 2003 року у справі «Стретч проти Об'єднаного королівства», оскільки обставини справ різняться такою мірою, що унеможливлює застосування однакового правового підходу до їх вирішення, зокрема, в частині дотримання балансу суспільних інтересів та прав власника.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення прокурора, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Відповідно до ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. (ч.2 ст. 56 ЗК України).

Передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин ( ст. 27 ЛК України).

Відповідно до ч.9 ст. 149 ЗК України ( у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні,- ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Отже, ліси та землі лісового фонду України є об'єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання земельних ділянок.

Правовий статус земельних ділянок лісового фонду визначається нормами земельного та лісового законодавства відповідно до їх цільового призначення за даними земельного кадастру.

На час виникнення спірних правовідносин документами, які підтверджували право лісогосподарських підприємств на земельні ділянки, були державні акти на право постійного користування земельними ділянками або планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Матеріали справи свідчать, що на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 6 січня 2005 року за №7 Державному підприємству «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» МО України 21 вересня 2005 року виданий державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 186,3180 га, яка розташована на території Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, та призначена для ведення лісового господарства.

Наказом Міністра оборони України від 20 березня 2009 року за №123 ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» реорганізоване шляхом виділу з нього структурних підрозділів, а саме: Зарічанського війського лісгоспу, Корбутівського, Чуднівського і Макарівського військових лісництв та створення державного підприємства «Житомирський військовий лісгосп», до якого переходять за розподільчим балансом у відповідній частині майно, права і обов'язки реорганізованого підприємства.

В судовому засіданні також встановлено, що на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації від 26 квітня 2010 року за №478 громадянам надано дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок, загальною площею 2,4238 га, з метою передачі їх у власність для ведення садівництва на території Новогуйвинської селищної ради.

Розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації від 7 травня 2010 року за №556 затверджено проект із землеустрою щодо відведення у власність відповідачам земельних ділянок, загальною площею 2,4238 га, для ведення садівництва із земель запасу Новогуйвинської селищної ради, а також передано у власність земельні ділянки.

Згідно із зазначеними розпорядженнями земельні ділянки, призначені для ведення садівництва, розташовані на території Новогуйвинської селищної ради, були надані у власність: ОСОБА_13 ( 0,1132 га); ОСОБА_9 (0,0782 га); ОСОБА_11 (0,1200 га); ОСОБА_7 ( 0,0928 га); ОСОБА_19 (0,0918 га); ОСОБА_16 ( 0,1132 га); ОСОБА_8 (0,0930 га); ОСОБА_10 ( 0,0978 га); ОСОБА_3 (0,1200 га); ОСОБА_1 ( 0,1200 га); ОСОБА_4 (0,0923 га); ОСОБА_6 ( 0.0972 га); ОСОБА_18 ( 0,0872 га); ОСОБА_5 ( 0,0870 га); ОСОБА_22 (0,1200 га); ОСОБА_23 ( 0,1190 га); ОСОБА_21 (0,0870 га); ОСОБА_20 (0,0907 га); ОСОБА_12 ( 0,1143 га); ОСОБА_14 ( 0,1132 га); ОСОБА_17 ( 0,0930 га).

В подальшому зазначені особи одержали державні акти на право власності на земельні ділянки.

На обгрунтування передачі у власність фізичним особам земельної ділянки, яка перебувала у користуванні ДП « Житомирський військовий лісгосп» прокурор послався на матеріали лісовпорядкування Шепетівського військового лісгоспу 2001 року та таксаційний опис 2002 року.

Суд першої інстанції, надавши належну оцінку зазначеним доказам, вірно виходив з того, що державний акт на право користування земельною ділянкою виданий ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» 21 вересня 2005 року, тобто після виготовлення матеріалів лісовпорядкування та складення таксаційного опису. Відтак, стверджувати, що передані відповідачам у власність земельні ділянки раніше перебували у користуваннні ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», відсутні підстави.

Наявна в матеріалах справи інформація Управління Держземагентства у Житомирському районі Житомирської області свідчить про те, що станом на 2006-2010 роки за ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (Шепетівський військовий лісгосп) обліковувалась земельна ділянка, площею 186,318 га.

Станом на 15 травня 2013 року відомості про прийняті рішення, розпорядження щодо встановлення категорії земель цієї ділянки в Управлінні відсутні, землевпорядна документація щодо оформлення права користування земельними ділянками Зарічанським лісництвом також відсутня.

На запит суду Державне управління хорони навколишнього природного середовища в Житомирській області повідомило, що матеріали лісовпорядкування ДП « Житомирський військовий лісгосп» в Управлінні відсутні, ним не розглядались та не погоджувались.

З метою з'ясування питання щодо накладення спірних земельних ділянок судом призначена земельно-технічна експертиза, висновки якої складені 2 липня 2014 року.

Так, експерт зазначив, що в наданій технічній документації неможливо перевірити геодезичні вимірювання у зв'язку з відсутністю такої інформації. Враховуючи вищезазначене, ним здійснено припущення щодо накладення переданих у власність відповідачам земельних ділянок на земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні ДП «Житомирський військовий лісгосп», а також щодо зміни цільового призначення земель, які за матеріалам лісовпорядкування розташовані у 19 кварталі Зарічанського військового лісництва.

Оскільки експертиза не містить чітких відповідей на поставлені судом питання, посилання позивача на те, що у власність відповідачам були передані земельні ділянки лісогосподарського призначення, є необгрунтованим.

Враховуючи вищезазначене, підстави для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог відсутні.

В іншій частині рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст.259,268,367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 квітня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді