Провадження № 2/522/4905/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлої та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлої та виселення.

В обґрунтування позову зазначено, що у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з заявою про втановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2009 року по червень 2015 року.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.11.2015 року у справі №520/14641/15-ц заяву ОСОБА_1 задоволено, ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення скасовано, заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Під час судового розгляду були встановлені певні обставини. Квартира №12, що знаходиться у м. Одесі по провулку Вознесенському у будинку №5 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4. 21.06.2015 року померла ОСОБА_5. Труп ОСОБА_6 було виявлено одночасно з трупом її сина ОСОБА_7 в квартирі АДРЕСА_1, де вони постійно мешкали, тож спадщина щодо померлих відкрилася одночасно окремо у відношенні кожного з померлих. ОСОБА_1 проживає у безпідставно займаній квартирі АДРЕСА_1. Місце проживання ОСОБА_8 зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше того, у паспорті відповідача є відмітка про зареєстрований 20.12.1997 року шлюб з ОСОБА_9. Тож, ОСОБА_1 є спадкоємцем та безпідставно проживає у квартирі, що має належати територіальній громаді міста Одеси як універсальному правонаступнику відумерлого майна.

Справа перебувала на розгляді у суддів Приморського районного суду м. Одеси Нікітіної С.Й., Свяченої Ю.Б. та Кравчук Т.С.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року № 1093/0/15-18 про звільнення ОСОБА_10 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у звязку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді Кравчук Т. С. Антонецького С. Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін, по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Бондаря В.Я. та ухвалою суду від 18.05.2018 року прийнята до провадження та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 26.06.2018 року.

Підготовче засідання призначене на 26.06.2018 року не відбулося у звязку з перебування головуючого судді у відрядженні.

В результаті проведеного підготовчого засідання 28.08.2018 року протокольною ухвалою суду витребувано від Шостої Одеської державної нотаріальної контори інформацію щодо заведеної спадкової справи після смерті ОСОБА_3.

У підготовче засідання 21.11.2018 року учасники справи не зявилися, розгляд справи було відкладено на 10.12.2018 року.

У підготовчому засіданні представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги підтримувала, жодних клопотань не заявляла.

Інші учасники справи у підготовче засідання не зявилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшла заява, згідно якої вона визнала позовну заяву у повному обсязі, вказала, що наслідки визнання позову їй відомі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 11.12.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №6-2504 державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 спадкоємцями майна ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3. Спадкове майно складається з квартири №12, що знаходиться у місті Одесі по провулку Вознесенському у будинку №5.

Право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 підтверджується витягом про реєстрацію права власності КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №64782323.

ОСОБА_3 проживала та була прописана у квартирі №12, що знаходиться у будинку №5 по провулку Вознесенському у м. Одесі, як вбачається з Довідки №845 від 09.08.2016 року ЖКС «Фонтанський».

ОСОБА_3 померла 21.06.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №416254 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського упавління юстиції.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №452/2015 до майна померлого ОСОБА_3 вбачається, що за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_13 звернулася ОСОБА_1, яка вказала, що спадкоємцем померлої був її син ОСОБА_2, який не встиг прийняти спадщину у звязку з його смертю у червні 2015 року та з яким вона проживала однією сімєю з 2009 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.06.2017 року у справі №522/14000/16-ц позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права на спадщину залишено без розгляду.

Права ОСОБА_1 як спадкоємця померлої ОСОБА_3 не встановлені, ОСОБА_1 позов визнала, а значить не претендує на спадкування квартири, з спадкової справи інших спадкоємців до майна померлої ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У разі якщо на обєкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно.

За встановлених обставин, враховуючи визнання позову у повному обсязі відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог Одеської міської ради та необхідність задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-259,263-265, ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Одеської міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлої та виселення задовольнити у повному обсязі.

Визнати спадщину після смерті ОСОБА_3, що складається з квартири АДРЕСА_3 відумерлою.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_3, як особу, що не має правових підстав для перебування (проживання) в зазначеній квартирі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 20.12.2018 року.

Суддя: В.Я. Бондар