Справа № 186/1833/18
Провадження номер № 2/0186/590/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2018 року м. Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Янжула С.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

15 листопада 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арешту з нерухомого майна.

В обґрунтування позову зазначив, що на розгляді в Першотравенському міському суді Дніпропетровської області перебуває справа за позовом виконавчого комітету Першотравенської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В ході перевірки документів було встановлено, а саме: з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостей заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, що накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали Першотравенського міського суду б/н від 30 серпня 1998 року, який зареєстровано 23 квітня 2007 року за №4849074.

Згідно листа Першотравенського МЖКП №2231 від 05 листопада 2018 року вказана квартира у списках приватизованого житла не значиться, тобто є комунальною власністю.

Просить суд скасувати арешт з вказаної квартири, який зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за №4849074 від 23 квітня 2007 року.

Відповідно до ст.274 ЦПК України справу розглянуто у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, в зв'язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України.

Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №144602082 від 08 листопада 2018 року відомості про власника квартири АДРЕСА_1 відсутні, однак у відомостях з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначено, що на вказану квартиру накладено арешт за реєстр.номером 4849074 від 23 квітня 2007 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу на підставі ухвали Першотравенського міського суду б/н від 30 серпня 1998 року. Власник: ОСОБА_3.

Довідкою Першотравенського МЖКП №2231 від 05 листопада 2018 року підтверджується, що вказана квартира в списках приватизованого житла не значиться.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР(даліКонвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини - стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_2 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року). Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «ОСОБА_3 та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Оскільки, вищевказана квартира знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста Першотравенська рішенням виконавчого комітету Першотравенської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області № 357 від 23.09.1993 було надано дозвіл на внутрішньо міський обмін житлової площі ОСОБА_3, яка мешкає по АДРЕСА_2 с гр. ОСОБА_4, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином на даний час на належне майно виконавчого комітету Першотравенської міської ради безпідставно накладено арешт чим порушені майнові права щодо розпорядження.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За ч. 2 ст. 19 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. В зв'язку з цим даний позов подається до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 4ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Згідно ч. 5ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

За таких підстав, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.3-710, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 316-320,321,328,386-393,722 ЦК України, -

ВИРІШИЛА:

Позовні вимоги виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області до Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про скасування арешту з нерухомого майна - задовільнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 накладений за записом про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: обтяження 4849074 від 23 квітня 2007 року приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі ухвали Першотравенського міського суду Дніпропетровської області б/н від 30 серпня 1998 року.

Судові витрати по справі залишити за позивачем - виконавчим комітетом Першотравенської міської ради Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя: С.А.Янжула.