Справа № 344/7271/18
Провадження № 2/344/3200/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 18.03.2003 року у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, зареєстрував шлюб з відповідачкою.

В шлюбі у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Причиною розірвання шлюбу стало те, що шлюб між сторонами розпався через різні погляди на життя та різні інтереси. Внаслідок частих непорозумінь та конфліктних ситуацій подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим. Спору щодо поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя немає. А тому, просив шлюб розірвати, сина залишити на проживання з матірю.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати, сина після розірвання шлюбу залишити на проживання з матірю.

Відповідачка в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду клопотання, відповідно до якого позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила щодо їх задоволення, просила розгляд справи проводити без її участі (а.с.13).

Беручи до уваги пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно повторного свідоцтва про шлюб Серія І-НМ №195024 сторони 18.03.2003 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис за №4 (а.с.5).

Від даного шлюбу у подружжя народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Позивач стверджує, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивача шлюб їх існує формально, миритися він не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно.

Що стосується визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, то сторони добровільно узгодили питання щодо його проживання з матірю. Крім цього, ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив, що хоче проживати з матірю.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, сторони добровільно узгодили питання щодо проживання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 18.03.2003 року у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис за №4 слід розірвати.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 18.03.2003 року у виконавчому комітеті Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, про що складено актовий запис за №4 розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити на проживання з матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 05.09.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.