УХВАЛА

23 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 442/3135/17

провадження № 61 -41348 ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання транзакції щодо переказу з кредитної картки нечинною,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом доПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання транзакції щодо переказу з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» нечинною, мотивуючи тим, що 29 вересня 2011 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 2 000 грн. Даними кредитними коштами неодноразово він користувався та сплачував відповідні відсотки. 06 січня 2015 року на його телефон надійшло СМС повідомлення про списання з його карткового рахунку 51 грн та 1 900 грн. Цього ж дня, ним було зателефоновано до ПАТ КБ «Приватбанк» та повідомлено, що жодних трансакцій він не замовляв та просив зупинити проведення будь - яких наступних трансакцій. В подальшому банком було заблоковано його картку. На наступний день при його зверненні у відділення банку йому було повідомлено, що цією справою буде займатися служба безпеки ПАТ КБ «Приватбанк» та відмовлено у прийнятті будь - яких письмових заяв. Вважає, що заяву на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет він не подавав, банк безпідставно не призупинив завершення грошового переказу, тому вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права як споживача фінансових послуг.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано транзакції щодо переказу 06 січня 2015 року, коштів у сумі 51 грн та 1 900 грн. з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім&q?ат;я ОСОБА_1 - нечинною. Зобов&qubo;язано ПАТ КБ «Приват Банк» повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 1 951 грн, шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати відсотки, пеню (штрафні санкції), нараховані ПАТ КБ «ПриватБанк» за опротестованими ОСОБА_1 транзакції. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2017 року скасовано, та ухвалено нове про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

20 липня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2018 року.

В касаційній скарзі заявник посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржуване судове рішення скасувати, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову в даній справі є немайнова вимога про визнання транзакції щодо переказу з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» нечинною, в частині якої суд визнає дану справу справою незначної складності, та майнова вимога про повернення коштів в розмірі 1951 грн, яка станом на 1 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762*100=176 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Зазначення у постанові Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2018 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для її розгляду судом касаційної інстанції, оскільки такий розгляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Львівської області від 21 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання транзакції щодо переказу з кредитної картки нечинною.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя С.П. Штелик