Справа №295/5443/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заочне

17.12.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

за участі секретаря судового засідання Білінської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 2000,00 доларів США (дві тисячі доларів, 00 центів), що за курсом Національного Банку України станом на 02.05.2018 р. еквівалентно 52 380,00грн. (пятдесят дві тисячі триста вісімдесят грн., 00 коп.); проценти за користування позикою в сумі 477,18 доларів США (чотириста сімдесят сім доларів, 18 центів), що за курсом Національного Банку України станом на 02.05.2018р. еквівалентно 12 497,34рн. (дванадцять тисяч чотириста девяносто сім гривень, 34 коп.); три проценти річних в розмірі 101,58 долару США, що за курсом Національного Банку України станом на 02.05.2018р. еквівалентно 2660,38рн. (дві тисячі шістсот шістдесят гривень, 38 коп.); судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 22.08.2015 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 2000,00 доларів США, а відповідач зобовязувався повернути позивачеві вказану суму грошових коштів в термін до 22.08.2016 року. Позивач пояснив, що з моменту передання відповідачу грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США, що підтверджується власноруч написаною останнім розпискою від 22.08.2015 року, між сторонами виникли зобовязання, які за своєю правовою природою відповідають укладеному договору позики. Проте, станом на 02.05.2018 року свого обовязку щодо повернення позивачу грошових коштів в сумі 2000,00 доларів США відповідач не виконав в повному обсязі, в звязку із чим позивач змушений звернутися до суду із даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Від представника позивача ОСОБА_3 надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки, направлені відповідачу повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «За закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, 22.08.2015 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США та зобовязався повернути їх до 22.08.2016 року, про що складено письмову розписку, підписану ОСОБА_2 оригінал відповідної розписки приєднано до матеріалів справи.

Проте, у встановлений строк та станом на день розгляду справи ОСОБА_2 не повернув суму боргу ОСОБА_1

Відповідно до ст. 15 ЦК України право на захист цивільних прав та інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положення статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, Верховним судом України у постанові від 02.07.2014 року висловлено наступну правову позицію у справі № 6-36цс14 щодо стягнення заборгованості за договором позики.

Так, у частині першій статті 1048 ЦК України, яка має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Таким чином, у випадку, якщо договір позики не є безоплатним (безпроцентним) у розумінні частини другої статті 1048 ЦК України, позичальник зобовязаний сплатити винагороду (проценти за користування позикою) й у випадку, коли таким договором не передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Частиною другою статті 533 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частина перша ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивачем наведено розрахунок розміру заборгованості відсотків за договором позики, а саме загальний розмір процентів за користування позикою за період з 23.08.2016 року по 02.05.2018 року становить 477,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 02.05.2018 року еквівалентно 12 497,34рн.

Також наведено розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми за період з 23.08.2016 року по 02.05.2018 року та який становить 101,58 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 02.05.2018 року еквівалентно 2660,38рн. Відповідач на спростування вказаних обставин доказів не надав.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що між сторонами фактично було укладено договір позики, відповідач грошові кошти не повернув, чим порушує права позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість, законність позовних вимог та задовольняє їх у повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 81, 211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 625, 1047, 1049 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 22.08.2015 року в розмірі 2000,00 доларів США (дві тисячі доларів, 00 центів), що за курсом Національного Банку України станом на 02.05.2018 року еквівалентно 52 380,00грн. (пятдесят дві тисячі триста вісімдесят грн., 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1відсотки за користування позикою в сумі 477,18 доларів США (чотириста сімдесят сім доларів, 18 центів), що за курсом Національного Банку України станом на 02.05.2018 року еквівалентно 12 497,34рн. (дванадцять тисяч чотириста девяносто сім гривень, 34 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три проценти річних в розмірі 101,58 долару США, що за курсом Національного Банку України станом на 02.05.2018 року еквівалентно 2660,38 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП: 8.

Суддя Л.М. Чішман