Справа № 452/988/18 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С.
Провадження № 22-ц/811/634/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року м.Львів

Справа № 452/988/18

Провадження № 22ц/811/634/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Самборі 6 червня 2018 року (суддя Казан І.С.)

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третьої особи: Органу опіки та піклування Самбірської районної державної адміністрації Львівської області, про усунення перешкод, визначення способу спілкування з дітьми,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано. Від спільного подружнього життя у них є двоє синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з відповідачем, з якою не вирішено в добровільному порядку питання щодо прийняття участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми. ОСОБА_3 перешкоджає його спілкуванню із синами. Розпорядження №45 від 31 січня 2018 року про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми не виконує, та не дотримується встановленого порядку, у визначені дні не дозволяє бачитись із синами, у зв'язку з чим він неодноразово звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами щодо перешкод у спілкуванні батька з малолітніми дітьми. У досудовому порядку вирішити спірні питання не виявляється можливим. Просить задоволити позов.

2 травня 2018 року ОСОБА_3 подала відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову та зменшити порядок зустрічей батька з дітьми, встановлений рішенням Самбірської РДА №45 від 31 січня 2018 року.

10 травня 2018 року ОСОБА_2 подав відповідь на відзив відповідача.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 червня 2018 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 щодо участі у спілкуванні та у вихованні синів.

Визначено позивачу побачення із дітьми у присутності матері ОСОБА_3 за місцем проживання у АДРЕСА_1 Львівської області, або в іншому за погодженням із нею місці для їх спілкування у час із 14.30 год. до 17.30год. у першу, третю середу та другу і четверту суботу кожного місяця.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні частини вимог скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному розмірі. Вказує, що визначений судом графік зістрічі з дітьми є занадто малий, він не охоплює свята та дні народження дітей, суперечить його інтересам та дітей, а також його (позивача) батьків.

29 серпня 2018 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить таке залишити без змін, апеляційну скаргу-відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 січня 2018 року. Вони є батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації №45 від 31 січня 2018 року визначено такі способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_4: перша, третя середи місяця та друга, четверта субота місяця - з 14.30 год. до 17.30 год. у присутності матері.

При вирішенні цього спору колегія суддів виходить з інтересів малолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, положень та принципів Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенції ООН про права дитини, прийнятої та відкритої для підписання, ратифікації та приєднання 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, Європейської соціальної хартії, яка вступила в силу 1 липня 1999 року, Конституції України, Закону України «Про охорону дитинства», Сімейного кодексу України, згідно з якими дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості потребує спеціальної охорони і піклування, особливої уваги, має право на особливий захист і допомогу для її благополуччя та гармонійного розвитку. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Проживання їх окремо не впливає на обсяг прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, родини, свого народу, своєї Батьківщини, забезпечувати здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Право на виховання дитини є одним із найважливіших батьківських прав. Водночас, це право є і обов'язком.

Стаття 157 цього Кодексу та стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Статтею 153 СК України встановлено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

За приписами ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

З врахуванням встановленого та вимог закону, з урахуванням права батька та дітей на безперешкодне спілкування, враховуючи місця та час їх спілкування, із врахуванням віку, стану здоров'я дітей, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення, суд взяв до уваги висновок органу опіки та піклування та прийшов до висновку, що спосіб участі батька у вихованні синів, який запропонований органом опіки і піклування є достатнім способом захисту прав позивача на його участь у вихованні дітей та особисте спілкування з ними, виконання його батьківських обов»язків щодо дітей.

У решті позову суд відмовив та звернув увагу на те, що у разі зміни обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батька у вихованні синів, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дітей та спілкуванні з ними.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Розподіл судових витрат проведено вірно.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Залишити рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 6 червня 2018 року без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді