Провадження № 2/331/827/2018
Справа № 331/2739/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря Постарнак М.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідачів: ОСОБА_3, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ « Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 7.02.2008 року,

В С Т А Н О В И В :

02 квітня.2018 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Публічного акціонерного «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року в розмірі 1317043,81 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07 лютого 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 6-0111009/ФКВ-08, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 35346,00 доларів США, з розрахунку 10,9 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 06 лютого 2015 року.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши ОСОБА_4 кредит у розмірі та строки, передбачені Кредитним договором.

В порушення умов виконання кредитного договору № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року у ОСОБА_4 станом на 22.03.2018 року утворилась заборгованість в сумі 1317043,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 570606,20 грн., заборгованості за відсотками 457814,57 грн., пені 274689,14 грн., штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору 13933,90 грн.

Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 07.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, відповідно до якого остання зобовязалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_4, так і до ОСОБА_2, чи до всіх одночасно.

На підставі викладеного, просить суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року, станом на 22.03.2018 року в сумі 1317043,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 570606,20 грн., заборгованості за відсотками 457814,57 грн., пені 274689,14 грн., штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору 13933,90 грн., та судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на їх обґрунтованість та доведеність. У задоволенні заяви відповідачів про застосування строків позовної давності просила суд відмовити, посилаючись на те, що строки позовної давності не спливли, оскільки мало місце їх переривання.

Відповідач ОСОБА_2, діючи у своїх інтересах, та діючи на підставі довіреності від 25.09.2017р. в інтересах відповідача ОСОБА_4, у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві представника відповідача ОСОБА_3 від 15.05.2018р. ат просила суд застосувати строк позовної давності, відмовивши у задоволенні позовних вимог ПАТ «ДельтаБанк».

Представник відповідачів ОСОБА_3 у судовому засіданні просила суд відмовити ПАТ «ДельтаБанк» у задоволенні позову з підстав, викладених по тексту відзиву на позовну заяву від 15.05.2018р.

Ухвалою суду від 18 квітня 2018 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. (а.с. 57-58)

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року зобов»язано ПАТ « Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ « Дельта Банк» ОСОБА_5 надати для огляду в судове засідання, призначене на 14 червня 2018 року 9.15 годин, оригінали таких документів : кредитного договору № 6-0111009/ФКВ-08 від 07.02.2008 року,договору поруки № 6-0111009/ZФпор-08 від 07.02.2008 року ; договору застави транспортного засобу 6-0111009/ZФкв-08 від 07.02.2008 року ; акту приймання передачі вищезазначених договорів та грошових вимог за ними з підписами та печатками ТОВ « Український промисловий банк», ПАТ « Дельта Банк» та Національного ОСОБА_7 України ; договору про передачу Активів та Кредитних зобов»язань Укрпромбанку на користь ОСОБА_7 від 30.06.2010 року, Додатку № 2 до цього Договору й документ, який засвідчує повноваження особи, що склала ОСОБА_5 з Додатку № 2, що приєднаний до позовної заяви ; письмового повідомлення або іншого документа, що підтверджує повідомлення боржника про заміну кредитора у зобов»язанні. Крім того, зобов»язано у строк до 11 червня 2018 року надати суду розрахунок заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07.02.2008 року, із зазначенням періодів та видів нарахування, а також погашення з моменту укладення договору по теперішній час. (а.с. 107-108)

Ухвалою суду від 14 червня 2018 року підготовче судове засідання по зазначеній справі відкладено на 17 липня 2018 року 13.00 годин. Продовжено строк проведення підготовчого провадження до 18 липня 2018 року. (а.с. 121-122)

Ухвалою суду від 17 липня 2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 132)

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представників позивача та відповідачів, відповідача ОСОБА_2, кожного в окремості, наявні в матеріалах справи докази, відзив відповідачів на позовну заяву, приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 6-0111009/ФКВ-08, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 35346,00 доларів США, з розрахунку 10,9 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 06 лютого 2015 року. (а.с. 7-16)

Відповідно до п. 2.4.. 2.5.Договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частками у розмірі не менш як 420,79 дол. США по 20 (двадцяте) число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Згідно п. 1.5., 2.6., 2.7 Договору, проценти за користування Кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 (двадцяте) число (включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

ОСОБА_7 свої зобов'язання за Кредитним договором повністю виконував.надавши Відповідачеві кредит, в розмірі та строки передбачені Кредитним договором.

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 07.02.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_2 був укладений договір поруки відповідно до якого, остання зобовязалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобовязань за кредитним договором у повному обсязі таких зобовязань, а також ОСОБА_4 та ОСОБА_2 несуть солідарну відповідальність за невиконання зобовязань за кредитним договором і позивач має право звернутись з вимогою про виконання боргових зобовязань як до ОСОБА_4, так і до ОСОБА_2, чи до всіх одночасно. (а.с. 17)

30.06.2010 р. між ТОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Український промисловий банк» на користь ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 28-29, 130-131, 157).

Згідно з вищевказаним договором ТОВ «Український промисловий банк» відступило, а ПАТ «Дельта Банк» прийняло право вимоги за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07.02.2008 р., в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Однак, всупереч умовам Кредитного договору, вищевказані зобовязання Позичальником щодо повернення Кредиту не виконуються.

Заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07.02.2008 р., станом на 22.03.2018 року в сумі 1317043,81 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 570606,20 грн., заборгованості за відсотками 457814,57 грн., пені 274689,14 грн., штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору 13933,90 грн., та судові витрати по сплаті судового збору. (а.с. 24-29).

Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, розміру встановлених процентів, комісій, відповідальності за неналежне виконання зобов'язань.

Проте, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно статті 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності. Якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 2/331/18/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року та за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року, договору поруки та договору застави.

Ухвалою суду від 24.01.2013 року позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року та зустрічна позовна заява ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсними кредитного договору № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року, договору поруки та договору застави, на підставі ч. 3 ст. 207 ЦПК України залишені без розгляду. (справа № 2/331/18/13 а.с. 250)

15 квітня 2011 року за вих.. № НОМЕР_1 «Дельта Банк» на адресу ОСОБА_2 було надіслано лист-попередження з вимогою сплати протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання даної досудової вимоги простроченої суми заборгованості. (справа № 2/331/18/13 а.с. 21)

Згідно п. 4.2.5 кредитного договору № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року позичальник зобовязується достроково повністю повернути Кредит, сплатити проценти за фактичний період користування Кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим Договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п. 6.2 Кредитного договору . Зобовязання, передбачене цим пунктом, повинно бути виконане Позичальником протягом 15 (пятнадцяти) робочих днів з дати надіслання ОСОБА_7 Позичальнику відповідної письмової вимоги.

Згідно п. 6.2 кредитного договору № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року Банк має право дострокового повного повернення Кредиту, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих ОСОБА_7, внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником та/або його поручителем (заставодавцями, гарантами, поручителями, майновими поручителями) умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобовязань за цим Договором, а Позичальник зобовязаний протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від ОСОБА_7 (а у випадку, передбаченому п. 4.2.5 не пізніше наступного робочого дня) повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані ОСОБА_7, у разі настання будь-якого із наступних випадків, зокрема в даному випадку: а) порушення Позичальником строків платежів, що встановлені цим Договором.

Таким чином, судом встановлено, що направивши на адресу ОСОБА_2 лист-попередження з вимогою сплати протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання даної досудової вимоги простроченої суми заборгованості вих.. № 4223 від 15 квітня 2011 року та звернувшись у квітні 2012 року з позовом до суду про стягнення всієї заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року, ПАТ «Дельта Банк» використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 14-154цс18 ОСОБА_8 Верховного Суду дійшла висновку, що надіслання досудової вимоги чи звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

Також, судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 331/9236/14-ц, провадження № 2/331/197/13 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року.

Ухвалою суду від 26.02.2015 року позовна заява ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду. (справа № 331/9236/14-ц, провадження № 2/331/197/15 а.с. 57)

Також, судом встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя на розгляді перебувала справа № 331/4562/15-ц, провадження № 2/331/1316/15 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року.

Рішенням суду від 09.12.2015 року у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року відмовлено. (справа № 331/4562/15-ц, провадження № 2/331/1316/15 а.с. 136-139)

Аналіз встановлених судом обставин свідчить, що в даному випадку строк позовної давності сплив між направленням ПАТ «Дельта Банк» на адресу ОСОБА_4 вимоги про дострокове виконання умов договору і до зверненням із позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року по якій ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову(справа № 331/4562/15-ц, провадження № 2/331/1316/15), а саме 15 травня 2014 року.

Посилання представника відповідача на переривання строку позовної давності на підставі ст..ст. 264, 265 ЦК України є неспроможними та не знайшли свого підтвердження, оскільки зверненням ПАТ «Дельта Банк» з відповідними позовами до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року (справа № 2/331/18/13; справа № 331/9236/14-ц, провадження № 2/331/197/13) не відбулося переривання строку позовної давності у звязку із залишенням судами зазначених позовів без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22.10.1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27.02.1980 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Дальта Банк» до ОСОБА_4 не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, установлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора на задоволення його вимог. Останнє означає, що строк поруки належить до преклюзивних строків, основна властивість яких, крім того, що їх сплив, на відміну від строків позовної давності, припиняє суб'єктивне право, полягає в тому, що вони не можуть бути призупинені, перервані чи відновлені. Такі строки також не можуть бути змінені за домовленістю сторін договору та їх настання припиняє права кредитора та обов'язок боржника за договором.

Таким чином, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Крім того, звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Дальта Банк» до ОСОБА_2 не підлягає задоволенню у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Аналізуючи перелічені норми матеріального та процесуального права, взявши до уваги встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Публічного акціонерного «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 07 лютого 2008 року в розмірі 1317043,81 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви до суду позивач по справі ПАТ «Дельта Банк» сплатило судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 19755,67 грн. (а.с. 2), а тому суд приходить до висновку, що в цій частині у задоволенні вимоги щодо стягнення судового збору слід також відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.256,257,267 ЦК України, , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ « Дельта Банк» ( юридична адреса : м. Київ, вул. Щорса, 36-б ) до ОСОБА_4 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_2 ( зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6-0111009/ФКВ-08 від 7.02.2008 року, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду в 30-денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 12 грудня 2018 року

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

03.12.2018