ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3237/18 Справа № 185/4824/18 Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко В.М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Лаченкової О.В., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоград Буддеталь" про визнання відмови у прийомі на роботу необґрунтованою, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року повернуто вищезазначену позовну заяву.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила суд ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі позивач зазначає, що зверталась з клопотанням про звільнення її від сплати судового збору та надавала всі необхідні документи на підтвердження свого матеріального стану.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено, що в червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоград Буддеталь" про визнання відмови у прийомі на роботу необґрунтованою, стягнення коштів за час вимушеного прогулу.

Ухвалами Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2018 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору та залишено позовну заяву без руху для сплати судового збору та надання доказів на підтвердження відмови у прийомі на роботу. Надано позивачу десятиденний строк строк для усунення недоліків.

31 липня 2018 року ОСОБА_1 подано уточнення до позовної заяви та клопотання про звільнення від сплати судового збору. До свого клопотання позивачем додано довідки про те, що вона має двох малолітніх дітей, аліментів на утримання яких не отримує, перебуває на обліку в Павлоградському управлінні праці та соціального захисту населення, отримує допомогу на дітей як одинока матір, отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям (а.с.43-46).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року позовну заяву повернуто через неусунення її недоліків.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким судовим рішенням, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З огляду на майновий стан позивача, той факт, що ОСОБА_1 на своєму утриманні має двох малолітніх дітей, аліментів не отримує та не має інших джерел доходу окрім соціальних виплат та, враховуючи, що предметом позову є захист трудових прав, у суду першої інстанції були об'єктивні підстави для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Ненадання позивачем доказів в підтвердження відмови у прийомі на роботу також не може бути підставою для повернення позовної заяви, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, оцінка доказів на стадії відкриття провадження недопустима.

Згідно норм процесуального законодавства, кожна особа наділена правом на звернення до суду за захистом своїх прав та свобод, тому безпідставне повернення позову з формальних підстав є ухиленням від виконання обов'язку суду щодо повного та всебічного розгляду виниклих спорів, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, відповідно до вимог 379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2018 року - скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: О.В.Лаченкова

О.В.Свистунова