ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Харків

справа № 638/3030/18

провадження № 22ц/818/1237/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О. ,

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідачі: ФОП ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал»

треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» , треті особи : ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - про визнання правочинів недійсними, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року, ухвалене суддею Семіряд І.В., в залі суду в місті Харків ,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ФОП ОСОБА_2,ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» про визнання правочинів недійсними.

В обґрунтування якого посилався на те, що 22.03.2012 між ним та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» був укладений кредитний договір № IKIZG.28311.001, відповідно до умов якого йому були надані в користування кредитні кошти в сумі 104 000 гривень зі сплатою 22 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 22.03.2022.

В якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредитного договору та інших нарахувань, в день укладення договору кредиту, між ПАТ «ВБР» позивачем ОСОБА_1, третіми особами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір іпотеки квартири № ZXO 019521.28311.002 від 23.03.2012, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палевою О.М., 23.03.2012 за реєстровим № 1031, згідно з яким було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1.

Договорами поруки №РХ029031.28312.001, №РХ029031.28330.001, №РХ029031.28221.001 від 23.03.2012 передбачено, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відповідають перед ПАТ «ВБР» за невиконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно з протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2017-07-28-000120-а від 09.08.2017 ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» придбало право вимоги за договором кредиту.

Також за Договором № 30 про відступлення права вимоги від 05.09.2017 ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» придбало право вимоги за кредитним договором та за договорами поруки. Згідно з Договором відступлення права вимоги за договором іпотеки від 05.09.2017 ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» придбало право вимоги за договором іпотеки.

Про наявність вказаних договорів позивач був письмово повідомлений ПАТ «ВБР» та ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ». Крім того, ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» уклало договір про відступлення права № 24/01/18-01 від 24.01.2018, відповідно до якого ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» відступило відповідачу ФОП ОСОБА_2 право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором.

24.01.2018 між ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» та відповідачем ФОП ОСОБА_2 укладено договір про відступлення права вимоги за зазначеним договором іпотеки, про що позивач повідомлений не був.

10.02.2018 відповідач ФОП ОСОБА_2 направив на адресу позивача письмове повідомлення з вимогою усунення порушень договору іпотеки та наміру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач вважає, що співвідповідачі порушили приписи ст. 1054 ЦК України та ст. 24 Закону України «Про іпотеку», так як фізична особа ОСОБА_2 не може бути стороною договору про відступлення права грошової вимоги за вказаним кредитним договором та договору про відступлення права вимоги за зазначеним договором іпотеки.

За таких обставин позивач просить суд визнати недійсними зазначені договори про відступлення прав за договором іпотеки від 24.01.2018 та про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором поруки від 24.01.2018.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що при укладенні між ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» та ФОП ОСОБА_2 договору про відступлення права вимоги № 24/01/18-01 від 24.01.2018 та Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № № ZXO 019521.28311.002, посвідченого 23.03.2012 приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Палевою О. М. за реєстровим номером 1031, посвідченого Ємцем І.О., приватним нотаріусом ХМНО Харківської області за реєстровим № 234, його сторонами не було порушено вимог чинного законодавства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апелянт посилається на ті самі обставини, якими обґрунтовував позовні вимоги. Наполягає на тому, що оскаржувані договори були укладені із порушенням ст. ст. 203,228 ЦК України. Вказує, що відповідачі порушили вимоги ст. 1054 ЦК України та ст. 24 Закону України «Про іпотеку». Вказує, що фізична особа не може бути стороною договору про відступлення права грошової вимоги та за кредитним договором, а також за договором іпотеки. Вважає, що судом відмовлено йому в задоволенні позовних вимог без аналізу порушень, на які позивач звертав увагу суду.

Представник ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави для визнання договорів про відступлення права вимоги № 24/01/18-01 від 24.01.2018 та Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № № ZXO 019521.28311.002, посвідченого 23.03.2012 року відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 березня 2012 між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» був укладений кредитний договір № IKIZG.28311.001, відповідно до якого позивачу були надані в користування кредитні кошти в сумі 104 000 гривень зі сплатою 22 процентів річних, з кінцевим терміном повернення до 22 березня 2022. В якості забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредитного договору та інших нарахувань, в день укладення договору кредиту, між ПАТ «ВБР» позивачем ОСОБА_1, третіми особами ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 укладено Договір іпотеки квартири № ZXO 019521.28311.002 від 23 березня 2012, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палевою О.М., 23 березня 2012 за реєстровим № 1031, згідно з яким було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1. ( а.с.а.с. 4-5 )

Договорами поруки № РХ029031.28312.001, № РХ029031.28330.001, № РХ029031.28221.001 від 23 березня 2012 передбачено, що ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 відповідають перед ПАТ «ВБР» за невиконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором. ( а.с.а.с. 6-8 )

Протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2017-07-28-000120-а від 09 серпня 2017 ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» придбало право вимоги за договором кредиту.

Також за Договором № 30 про відступлення права вимоги від 05 вересня 2017 ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» придбало право вимоги за кредитним договором та за договорами поруки. ( а.с.а.с. 41-42 ). Згідно з Договором відступлення права вимоги за договором іпотеки квартири від 05 вересня 2017 ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» придбало право вимоги за договором іпотеки. ( а.с.а.с. 43-44 ).

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, про наявність вказаних договорів позивач був письмово повідомлений ПАТ «ВБР» та ТОВ «Факторингова Компанія «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ». ( а.с.а.с. 9, 10-11, 40, ).

ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» уклало Договір про відступлення права № 24/01/18-01 від 24 січня 2018, відповідно до якого ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» (Первісний кредитор) відступило відповідачу ФОП ОСОБА_2 (Новий кредитор) право грошової вимоги до позивача ОСОБА_1 за Кредитним договором № IKIZG.28311.001 від 23 березня 2012 (далі - Договір про відступлення прав за Кредитним договором).

Крім того, 24 січня 2018 між ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» (Первісний кредитор, Первісний Іпотекодержатель) та ФОП ОСОБА_2 (Новий кредитор, Новий Іпотекодержатель) укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № ZXO 019521.28311.002, посвідченого 23 березня 2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Палевою О.М. за реєстровим номером 1031, посвідчений Ємцем І.О., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області за реєстровим № 234 (далі - Договір про відступлення прав за Договором Іпотеки). ( а.с.а.с. 45-46, 47, 72-73, 74 ).

Отже матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» придбало: право вимоги до Боржника сплатити заборгованість за Кредитним договором (чітко визначену суму грошових коштів), відповідно до Договору № 30 про відступлення права вимоги від 05 вересня 2017; та право вимоги за Договором іпотеки згідно з Договором відступлення права вимоги за договором іпотеки від 05 вересня 2017 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідно до умов Договору про відступлення прав за Кредитним договором та Договору про відступлення прав за Договором іпотеки ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» відступило ФОП ОСОБА_2 ті ж самі права в тому ж самому обсязі, які були передані ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ» Банком (з урахуванням повернення Боржником частини кредитних коштів в сумі 2 300 грн.). Тобто за спірним Договором про відступлення прав за Кредитним договором до Нового кредитора перейшло право вимагати від Боржника чітко визначену суму грошових коштів, а не право надавати грошові кошти в кредит та право нарахування процентів за користування наданими в кредит коштами. Таким чином, відповідач ФОП ОСОБА_2 не став кредитором в кредитних правовідносинах, він став новим кредитором у зобов'язанні саме з повернення грошових коштів.

Тобто, за своєю природою існуюче правовідношення, за яким відповідач ФОП ОСОБА_2 має право вимагати від позивача ОСОБА_1 сплати чітко визначеної суми заборгованості, підпадає під правове регулювання норм параграфу 1 Глави 71 Книги п'ятої ЦК України - «Позика» (ст.ст. 1046-1053). Зазначені норми ЦК України не передбачають обмежень щодо суб'єктного складу зобов'язання.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до вимог статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, у частині 1 ст. 627 Цивільного кодексу України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно вимог частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Діючим законодавством України не встановлено обмеження на відступлення права вимоги за кредитним договором та похідними договорами забезпечення на користь фізичної особи.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьої, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, тобто однією з підстав недійсності правочину є те, що правочин не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним ( статті 215 та 227 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 -3, 5, 6 статті 203 ЦК України, за якими зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач звертає увагу на те, що не був повідомлений про відступлення права вимоги останньому кредитору, однак зазначене не є підставою для визнання такого договору недійсним.

З урахуванням вищезазначеного, правові підстави вважати договір про відступлення права вимоги недійсним відсутні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна