КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Київ

Справа № 22-3120 Головуючий у судді 1-ї інстанції - Савицький О.А.

Унікальний №761/32907/17 Доповідач - Гаращенко Д.Р.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Невідомої Т.О., Пікуль А.А.

при секретарі Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука КостянтинаПетровича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року у справі за поданням старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука Костянтина Петровича про застосування приводу до боржника ОСОБА_3,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року старший державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві) Савчук К.П. звернувся до суду з поданням про застосування приводу до боржника ОСОБА_3

Просив з метою повного фактичного виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2/756/344/15 від 25 лютого 2015 року застосувати до боржника ОСОБА_3 примусовий привід до Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 110

В обґрунтування подання посилався на те, що на виконанні у Шевченківському РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває виконавче провадження №46683412 з примусового виконання виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва №2/756/344/15 від 25 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь опікуна ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800,00 грн., щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позову до суду 14 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно отриманої державним виконавцем інформації боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 за якою останнім направлялись копії постанов та викликів.

У зв'язку з існуючою заборгованістю, яка перевищує сукупний розмір платежів за останні шість місяців 16 травня 2018 року державним виконавцем на адресу боржника було направлено виклик, яким останнього було зобов'язано з'явитись 30 травня 2018 року до Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення.

Проте всі виклики державного виконавця боржником ігноруються, будь-яких пояснень щодо неможливості виконання рішення суду та виклику державного виконавця, не надходило.

Станом на момент звернення з відповідним поданням загальна сума заборгованості перед стягувачем становить 37 600,00 грн.

Державний виконавець не має іншої можливості виконати рішення суду та виклику, у зв'язку з ухиленням боржника від явки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року в задоволенні подання було відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, старший державний виконавець Шевченківського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Савчук К.П., 09 жовтня 2018 року, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків дійсним обставинам справи, неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та задовольнити подання.

В обґрунтування апеляційних вимог, посилався на те, що Законом України «Про виконавче провадження» визначено єдиною підставою для застосування до боржника примусового приводу факт неявки останнього без поважних причин за викликом до державного виконавця.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому листі. Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов'язкового вручення боржнику документів виконавчого провадження, як підстави для можливості вчинення подальших виконавчих дій. Достатнім є лише наявність факту направлення боржнику документів, які повинні бути доведені до його відома.

Державним виконавцем було надано суду докази на підтвердження факту направлення боржнику, зокрема виклику, а тому висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні подання з підстав не отримання виклику є необґрунтованими.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час, і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 лютого 2015 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист по справі №2/756/344/15 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 800,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позову до суду 14 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с.3)

Старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Савчуком К.П. 26 лютого 2015 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46683412. (а.с.4)

16 травня 2018 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Шевченківський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) Савчуком К.П. було здійснено запит до Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації щодо надання інформації про реєстрацію місце проживання боржника.

Згідно відповіді Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 червня 2018 року №109/05/50-5106 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 починаючи з 06 серпня 2002 року по теперішній час. (а.с.5)

В відповідності до положень ст.ст.18, 71 Закону України «Про виконавче провадження» та п.4 Розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень, 16 травня 2018 року державним виконавцем Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було здійснено виклик боржника ОСОБА_3 для складання та підписання протоколу про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.183-1 КпАП України. (а.с.6)

Вказаний виклик було направлено на адресу зареєстрованого місця проживання боржника: АДРЕСА_1, засобами поштового зв'язку 24 травня 2018 року з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с.7)

Виклик боржника було здійснено на 31 травня 2018 року 12 год. 00 хв.

Проте у визначений державним виконавцем час боржник до Шевченківського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не з'явився.

Станом на момент звернення державного виконавця до суду з відповідним поданням у ОСОБА_3 наявна заборгованість перед стягувачем в розмірі 37 600,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні подання суд першої інстанції виходив з того, що примусовий привід боржника є виключним заходом впливу на сторону виконавчого провадження, а державним виконавцем не доведено факт умисного ухилення боржника від явки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції відповідає з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 3 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

За положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з'явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».)

Частиною 1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Абз. 13-15 п. 4 Розділу XIV Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (в редакції чинній на момент здійснення виклику державним виконавцем) у разі складання протоколу в органі державної виконавчої служби або офісі приватного виконавця, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, запрошується для складання та підписання протоколу.

У виклику зазначаються дата, час та місце складання протоколу. Виклик вважається належним чином врученим, якщо надісланий за адресою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто.

У разі неявки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у визначений у виклику час виконавець складає відповідний акт, який додається до протоколу.

Аналіз вказаних положень дозволяє зробити висновок про можливість застосування примусового приводу до боржника лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення належним чином повідомленого боржника від такої явки.

Колегія суддів вважає, що державним виконавцем не надано як суду першої, так і апеляційної інстанцій, належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного належного повідомлення боржника ОСОБА_3 про його виклик до виконавчої служби, враховуючи місячні строки зберігання поштових відправлень та його умисного ухилення.

Підстави для визнання вказаного подання обґрунтованим на даному етапі колегія суддів вважає недоведеними.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Окремо колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що відмова у задоволенні подання про примусовий привід боржника не перешкоджає його повторному зверненню до суду першої інстанції у випадку доведеності ним необхідності застосування судом такого заходу до боржника як привід.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Савчука Костянтина Петровича залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2018 року

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль