Справа № 212/4472/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді: Козлова Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання: Мариненко І.О.,

позивача та представника позивача ОСОБА_1 за довіреністю: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщення шляхом вселення в домоволодіння. В обґрунтування позову зазначили, що вони є рідними сестрами, а відповідач - їх зведений брат. Після смерті, ОСОБА_6, яка померла 16 грудня 2004 року, відкрилось право на спадщину, відповідно до якого позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину на 3/16 частки домоволодіння, кожна, за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Пятихатська, будинок №36.

З моменту переоформлення документів на спадщину, вони як власники частки домоволодіння, не можуть користуватись власністю, оскільки цьому перешкоджає відповідач, який вважає, що тільки він повинен бути спадкоємцем даного домоволодіння, та крім його родичів ніхто більше не має право користуватись або проживати в спірному будинку. На протязі двох років вони роблять всі можливі спроби найти вихід з ситуації, яка склалась (зробити перебудову, два входи, пропонували відповідачу сплатити за їх частину будинку, однак він постійно відмовляться, звертались до поліції однак це результатів не дало). Відповідачем змінені всі замки у домоволодінні, заведена собака, тому в добровільному порядку вирішити спір сторони не мають можливості. Так як домовитись з відповідачем про користування належними ними частками домоволодіння не можливо, вони вимушені звернутись до суду.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_2, яка дії від свого імені, та від позивача ОСОБА_1 за довіреністю, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись, що в моменту вступу в право спадкування, вони не можуть користуватись своєю власністю. Відповідач постійно перешкоджає, не допускає на територію домоволодіння, змінив замки, спускає на них собаку, звернення до Покровського ВП КВП результатів не дало, їм запропоновано звернутись до суду. Сплатити їх частку відповідач відмовляється. Відмову у вселити їх в будинок мотивує тим, що в ньому вже проживає його донька з сімєю, хоча законного права на проживання вони не мають.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на пропуск строку звернення до суду та неможливістю проживання в одному будинку трьох сімей спадкоємців, враховуючи, що в ньому вже проживає відповідач та його донька з сімєю. Перебудова будинку не можлива. Тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. Повні заперечення викладені в запереченнях на позов та долучені до матеріалів справи.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи у їх взаємозвязку, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 26 квітня 2006 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить по 3/16 - кожній, частки домоволодіння, яке в цілому складається з шлаколитого, обкладеного плиткою житлового будинку А-1 загальною площею 60,0 кв.м, житловою площею 32,1 кв.м, сараю Б-цегляного, підвалу В-шлаколитого, гаражу Г-цегляного, вбиральні Д- дощатої, парканів №1,2, замощення ІІ, водо колонки І, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Пятихатська, будинок №36. Вказані свідоцтва зареєстровані державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_7 за реєстром №2-2460 та за №2-2462 (а.с.5,7).

Вказані свідоцтва зареєстровані в Державному реєстрі речових правна нерухоме майно, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 10, номера запису про право власності 7047226 та 6796521 (а.с.6,8)

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 Цивільного Кодексу України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна, - наголошує частина друга цієї статті.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини 3 статті 319 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, а тому сторони у справі мають рівні умови на здійснення своїх прав на спірне майно.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 383 ЦК України, статей 150, 156 ЖК УРСР власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 358 ЦК України установлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно до висновку №51 від 03 липня 2017 року, виходячи з технічних показників обєкту, розташування житлових та підсобних приміщень у житловому будинку А-1 та розташування господарських будівель та споруд території домоволодіння - є можливість проживання двох сімей (а.с. 10).

Суд вважає заперечення відповідача, що в будинку вже проживає дві сімї, в його особі та його доньки з чоловіком та дітьми, є безпідставною, в звязку з відсутністю документального підтвердження, законності підстав вселення доньки відповідача до спірного будинку.

Заперечення представника відповідача, що позивачами пропущено строк позовної давності є необґрунтованим, тому що документально підтверджено їх постійне намагання вирішити питання з відповідачем в добровільному порядку та з допомогою правоохоронних органів. ( а.с.9).

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, на думку суду, позивачі довели той факт, що вони є співвласниками спірного нерухомого майна, та те, що відповідач перешкоджає їм, як власникам спірної частини будинку, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому у суду є правові підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 82, 89, 265, 268, 354 ЦПК України, ст. 41,47 Конституції України, ст. ст. 16, 316, 319, 321, 358, 383, 391 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення в домоволодіння задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди в користуванні домоволодінням, - яке в цілому складається з шлаколитного, обкладеного плиткою житлового будинку А-1 загальною площею 60,0 кв. метрів, житловою площею 32,1 кв. метрів, сараю Б цегляного, підвалу В - шлаколитого, гаражу Г цегляного, вбиральні Д-дощатої, парканів №№1,2, замощення ІІ, водо колонки І, що знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вулиця Пятихатська, будинок №36, - шляхом вселення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у житловий будинок вищезазначеного домоволодіння.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. ОСОБА_4 на протязі тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення виготовлено та підписано 20 серпня 2018 року.

Суддя: Ю. В. Козлов