АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/112/2018 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року, постановлене у складі судді Маліновської В.М. в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у загальному розмірі 2 334 038 грн., з яких: 1 172 000 грн. - сума позики; 293 000 грн. - проценти за користування позикою; 192 208 грн. - пеня; 644 600 грн. - проценти за прострочення повернення грошових коштів за договором; 32 230 грн. - інфляційні нарахування.

Посилається на те, що 10.04.2015рокуміж стронамибув укладений договір позики, згідно якого відповідачка отримала від позивача грошові кошти у розмірі 1 172 000 грн., які зобов'язана була повернути в строк до 15 травня 2015 року разом зі сплатою процентівв розмірі 5% щотижня (7 календарних днів) від розміру суми позики. У порушення умов договору позики ОСОБА_1 у визначений сторонами строк суму позики в розмірі 1 172 000 грн. та нараховані проценти за користування позикою в сумі 293 000 грн.ОСОБА_3 не повернула. У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором позики в частині повернення основної суми боргу разом з відповідними процентами, вона зобов'язана повернути позивачці вказані грошові кошти разом з пенею, нарахованою відповідно до п. 7 Договору позики в сумі 192 208 грн., проценти за прострочення повернення грошових коштів за період з 16.05.2015 року по 31.07.2015року в сумі 644 600 грн., інфляційні нарахування в сумі 32 230 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 червня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики - задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за Договором позики від 10 квітня 2015 року на загальну суму 2 334 038 грн., з яких: - 1 172 000 грн. - сума позики; - 293 000 грн. - проценти за користування позикою за період з 11.04.2015 року по 15.05.2015 року; - 192 208 грн. - пеня за період з 16.05.2015 року по 05.08.2015 року; - 644 600 грн. - проценти за прострочення повернення коштів за період з 16.05.2015 року по 31.07.2015 року; - 32 230 грн. інфляційні втрати за період з 16.05.2015 року по 05.08.2015 року.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 серпня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Посилається на те, що відповідач не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, що позбавило її права самостійно захищати свої права та інтереси, заперечувати проти позову, пред'явити зустрічний позов. Суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, оскільки наклав арешт на квартиру АДРЕСА_1, в якій проживає і яка належить неповнолітній дитині відповідача ОСОБА_4. Суд відмовив неповнолітній дитині в праві на звернення до суду за захистом, а саме шляхом залучення неповнолітнього ОСОБА_4 третьою стороною в процесі, тому відповідач просить залучити Уповноваженого Верховної Ради з прав людини та адвоката ОСОБА_2 Крім того, суд не встановив законність дій нотаріуса ОСОБА_5 при складанні правочину 10.04.2015 року, чому не було враховано нотаріусом встановлені законом обмеження щодо порядку розпорядження певним майном, а саме не отриманий дозвіл органу опіки та піклування, а також відсутня згода чоловіка відповідача на укладення правочинів, тому ці правочини - довіреність на ім'я ОСОБА_3 та розписка відповідача не можуть вважатись дійсними. Суд не надав можливості відповідачу надати заперечення проти позову, надати докази того, що відповідач ніяких коштів у позивача не отримувала, що правочини складені 10.04.2015 року є нікчемними, залучити та допитати свідків. Замість цього суд упереджено розглянув справу та у своєму рішенні користуючись власними переконаннями та повністю задовольнивши вимоги позивача навіть змінив умови договору позики, а саме до договірної неустойки дорахував ще й законну неустойку, змінивши 3% річних на 5% за кожний тиждень та індекс інфляції за весь час прострочення та подвійну ставку НБУ за кожний день прострочки, суму позики та 5% за кожний тиждень користування позикою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402 - VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду у порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року.

29 серпня 2018 року на адресу Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_6, яка діє на підставі довіреності від ОСОБА_3 подала заяву про відмову від позову.

В поданій заяві зазначено, що у зв'язку з тим, що 18 липня 2018 року ОСОБА_1 повернула ОСОБА_3 борг в сумі, що є еквівалентною 50 000 дол. США, які були отримані нею за договором позики від 10 квітня 2015 року, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 703 та розпискою від 10 квітня 2015 року, на підтвердження чого ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписку та нотаріально посвідчену заяву від 18.07.2018 року, ОСОБА_3 відмовляється від позову про стягнення боргу із ОСОБА_1 за вищевказаним договором позики і просить закрити провадження у справі. Наслідки відмови позивача від позову передбачені ст.206 ЦПК України та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики передбачені ст.256 ЦПК України ОСОБА_3 відомі та зрозумілі.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення заяви не заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи,дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідноч.ч. 2, 3 ст. 206 ЦПК України, до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Оскільки відмова позивача від позову є його процесуальним правом,заява про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, позивачу наслідки відмови від позову відомі, а представник, яким подана заява про відмову від позову, не обмежений у повноваженнях на вчинення такої процесуальної дії, колегія суддів дійшла висновку про задоволення поданої заяви, визнання нечинним рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 260, 368, 373, 374 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_3 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики.

Визнати нечинним заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 7 червня 2016 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором позики - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали складено 05 вересня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.