Справа № 450/3717/18 Провадження № 2/450/2007/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2018 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Кіпчарського М.О.,

секретаря судового засідання Микитів Н.С.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач 12.11.2018 року звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визнати за нею право власності на земельну ділянку в с. Хоросно по вул. Шкільна, 41, Пустомитівського району Львівської області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2014 року померла її мати, ОСОБА_4, до складу спадкової маси після смерті якої серед іншого увійшло право власності на вказану вище земельну ділянку.

Позивач у встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса Пустомитівського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_5, та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна а саме: житловий будинок та дві земельні ділянки в с. Хоросно. Однак вона не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку на земельну ділянку в с. Хоросно, по вул. Шкільна, 41, оскільки свідоцтво про право власності на таку було видане на імя матері 13.10.2014 року, тобто після смерті останньої.

У судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, та простить такі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її пердставник, ОСОБА_6, в судове засідання не зявилися, остання подала заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності.

Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Так як всі учасники справи не явилися в судове засідання, фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до положень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» за змістом ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Аналогічне положення закріплене також в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, та не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про смерть серії І-СГ № 363065 від 06.10.2014 року; свідоцтво про смерть серії І-СГ № 494664 від 05.02.2018 року; копію паспорта громадянина України серії КВ 1416870 від 02.06.2018 року; копію свідоцтва про народження серії ІІ-ЯР № 396903 від 30.12.1958 року; копію свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ № 760787 від 20.02.1981 року; довідку Раковецького старостинського округу № 640 від 26.10.2018 року; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2015 року № 387; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2015 року № 393; копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.05.2015 року № 390; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27990077 від 13.10.2014 року; копію свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 226552 від 13.10.2014 року; заяви відповідачів про визнання заявлених позовних вимог, що свідчить про визнання ними обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач у встановлений строк вступив в управління та володіння спадковим майном, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те що позивач являється єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідачі визнали позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 392, 1216, 1218, 1233, 1268, 1269 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 12, 76, 81, 82, 247, 200, 258-259, 263-265, 273, 352-355 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, яка померла 04.10.2014 року, право власності на земельну ділянку площею 0,147 га, кадастровий номер :03:001:0372, яка розташована в с. Хоросно по вул. Шкільна, 41, Пустомитівського району Львівської області, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності серії СТА № 226552 від 13.10.2014 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяОСОБА_7