Справа № 451/405/17 Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Провадження № 22-ц/811/493/18 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Цап П. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу про скасування дисциплінарного стягнення,-

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Дмитрівського навчально-виховного комплексу, в якому просила скасувати наказ по Дмитрівському навчально-виховному комплексу № 74 від 07 грудня 2015 року про накладення на неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 01.04.1985 року по 28.12.2015 року вона працювала на посаді прибиральника службових приміщень Дмитрівського НВК. Протягом вказаного періоду до дисциплінарної відповідальності вона не притягувалась. Наказом директора Дмитрівського НВК № 74 від 07 грудня 2015 року на неї було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Зазначає, що оспорюваний наказ не був їй вручений особисто та не скеровувався на її адресу поштовим відправленням.

24 лютого 2017 року на інформаційний запит від 30.01.2017 року вона отримала належним чином завірену копію наказу № 74 від 07 грудня 2015 року. Вказаний наказ вважає незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді догани до неї було застосовано без дотримання встановленого п.п.1,4 ст.149 КЗпП України порядку, оскільки ні директор школи, ні інші посадові особи, всупереч наведеним вимогам закону, перед накладенням дисциплінарного стягнення пояснень у неї не відбирали, а саме дисциплінарне стягнення за неякісне, на думку відповідача, прибирання було застосоване на підставі акту від 04.12.2015 року, який позивач вважає нікчемним, так як акт не містить нумерації, складений відносно групи осіб (5 прибиральниць) та у ньому не конкретизовано, яке дисциплінарне порушення допустила саме вона. Крім того, зазначає, що на час прийняття наказу № 74 від 07 грудня 2017 року вона була членом профспілки Дмитрівського НВК, однак на засідання профкому, де вирішувалося питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, її не запрошували, відповідно і рішення з цього питання винесено без заслуховування її думки. У зв»язку з наведеним, просила оспорюваний наказ скасувати.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу про скасування дисциплінарного стягнення відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно прийняв до уваги клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, а також довіреність, підписану директором Дмитрівського НВК №74 ОСОБА_3, оскільки не встановив повноваження та правомочність ОСОБА_3 на підставі статуту чи протоколу загальних зборів. Також звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ідентифікації Дмитрівської НВК №74. Вважає, що суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову за наслідками спливу строку позовної давності, оскільки відповідач подав клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, натомість процесуальний закон передбачає подання заяви. Крім того, зазначає, що позивач при оголошенні догани порушив вимоги КЗпП щодо порядку притягнення до дисципланарної відповідальності, сфальсифікував наказ про звільнення та протокол засідання ПК Дмитівського НВК №4 від 07.12.2015 року, всупереч вимог п. 1 ст. 149 КЗпП пояснення перед накладеннням дисциплінарного стягнення в неї не відбиралися, акт від 04.12.2015 року, на підставі якого накладено дисциплінарное стягнення, немає дії індивідуального характеру, відтак не встановлює порушення трудової дисципліне саме ОСОБА_2, а про догану вона була повідомлена лише 24.02.2017 року.

Просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни, до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів.

Відповідно до ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Частиною першою статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (ч.2 ст.149 КЗпП).

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст.149 КЗпП).

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ч.4 ст.149 КЗпП).

Відповідно до ст.151 КЗпП України, якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не буде піддано новому дисциплінарному стягненню, то він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення.

Якщо працівник не допустив нового порушення трудової дисципліни і до того ж проявив себе як сумлінний працівник, то стягнення може бути зняте до закінчення одного року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений ст.357 ЦК України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, а відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. При цьому суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем вимог ч.1 ст.149 КЗпП України щодо порядку застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.

Однак, з таким висновком колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 01.04.1985 року по 28.12.2015 року ОСОБА_2 працювала на посаді прибиральника службових приміщень у Дмитрівському НВК.

Наказом № 42 від 28 грудня 2015 року ОСОБА_2 звільнена з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Відповідно до наказу Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 03.08.2015 року № 22 «Про закріплення для прибирання площі приміщень школи за прибиральницями на 2015-2016 навчальний рік», з метою забезпечення організованого прибирання приміщень школи та дотримання їх належного санітарно-гігієнічного стану, ОСОБА_4, завгоспа школи, призначено відповідальним за веденням щоденного контролю за станом приміщень навчально-виховного комплексу.

Пунктом 2.2 вказаного наказу за позивачем для прибирання було закріплені площі: широкий коридор ІІ поверх, кабінет української мови; кабінет української літератури; ігрову початкових класів; кабінет інформатики; сходову клітку до фізичного кабінету; спортзал; учительську та туалет для вчителів ІІ поверх.

Розпорядженням директора Дмитрівського навчально-виховного комплексу від 27.11.2015 року прибиральниць службових приміщень зобов'язано працювати в режимі нормованого робочого дня за графіком, встановлено чергування, визначено обідню перерву, встановлено щоденне вологе прибирання під час третього уроку в коридорах, щоденне двохразове прибирання туалетів, щоденне загальне прибирання школи.

04.12.2015 року комісією в складі директора школи ОСОБА_3, відповідального за збереження життя й здоров'я учнів, ТБ під час начально-виховного процесу ОСОБА_5, членів профспілкового комітету ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та завгоспа ОСОБА_4 складено акт, згідно якого під час перевірки стану прибирання класних приміщень виявлено, що коридор біля їдальні неякісно прибраний, сходова клітка між першим поверхом і фізичним кабінетом, у фойє не прибрано сміття з-під батареї, всі туалети не прибрані, у майстерні підвіконники і станки з шаром пилу та павутиння, а також не прибраний зал їдальні, не помиті плафони. Коврики, які використовувалися під час посвяти пам'ятної дошки були не прибрані та залишені біля входу. Комісією встановлено, що усі прибиральниці, в тому числі і позивач по справі ОСОБА_2, неякісно прибирають відведені їм площі, що не відповідає вимогам санітарії

Зі змістом зазначеного акту від 04.12.2015 року позивач ознайомлена, про що свідчить її підпис на такому.

Письмові пояснення по виявленому факту ОСОБА_2 відмовилась надати, що підтверджується актом від 04.12.2015 року (а.с. 49), складеним комісією в складі: голови профспілкового комітету - ОСОБА_7, членів профспілкового комітету ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6 та завгоспа ОСОБА_4

Крім того, притягненню ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності передував розгляд профспілковим комітетом Дмитрівського НВК 07.12.2015 року питання про відношення ОСОБА_2 до виконання посадових обов»язків, про що зазначено у відповідному протоколі № 4 (а.с.50).

Наказом Дмитрівського НВК № 74 від 07 грудня 2015 року, ОСОБА_2 оголошено догану за систематичне невиконання посадових обов'язків, порушення розпорядження директора НВК від 27.11.2015 року.

Враховуючи, що матеріалами справи встановлено факт неналежного виконання позивачем на займаній посаді своїх трудових обов'язків, а відповідачем дотримано порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення, встановлений статтею 149 КЗпП України, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог позивача.

Матеріалами справи встановлено, що наказом Дмитрівського НВК № 42 від 28.12.2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади прибиральниці за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у зв»язку з систематичним невиконанням покладених на неї обов'язків.

29.01.2016 року ОСОБА_2 оскаржила наказ Дмитрівського НВК № 42 від 28.12.2015 року про звільнення з роботи в судовому порядку та просила поновити її на посаді прибиральниці Дмитрівського НВК.

За наслідками розгляду справи за позовом ОСОБА_2 про поновлення її на роботі рішенням Апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Тобто, судом апеляційної інстанції у зазначеному судовому рішенні визнано законним звільнення позивача з роботи відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, в тому числі з підстави застосування до ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у виді догани наказом Дмитрівського НВК № 74 від 07.12.2015 року.

Крім того, суд першої інстанції помилково застосував у даній справі наслідки спливу позовної давності, передбачені статтею 267 ЦК України, оскільки така не підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи, що позивачем не доведено, що застосування до неї дисциплінарного стягнення проведено відповідачем з порушенням ст. 149 КЗпП України, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 по суті є безпідставними.

З наведених мотивів, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу про скасування дисциплінарного стягнення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04 серпня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дмитрівського навчально-виховного комплексу про скасування дисциплінарного стягнення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17.12.2018 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.