Справа № 313/1247/18
Провадження № 2/313/447/2018
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2018 року смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області в складі: головуючого судді Кравцова С.О. при секретарі Василенко Л.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні Веселівського районного суду Запорізької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

20.08.2018 року до Веселівського районного суду Запорізької області звернувся позивач ОСОБА_1А із зазначеним позовом де вказує що, у січні 2016 року Відповідач звернувся до позивача з проханням надати йому у борг зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг, який був необхідний Відповідачеві для власних потреб. У звязку з гарними приятельськими та діловими стосунками позивач погодився допомогти та надати у борг Відповідачеві зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг строком на один місяць.

24 січня 2016 року Відповідач отримав у борг зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг із зазначенням строку повернення до 01 березня 2016 року, про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку.

Відповідач за письмовою розпискою у визначений строк зерно ячменю не повернув, у звязку із чим 20.11.2016 року позивачем було подано позовну заяву до Веселівського районного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позики, а саме зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг, вартість якого на день звернення до суду складала 182 770,00 грн.

18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1518/16-ц Веселівським районним судом Запорізької області затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, про що судом винесено відповідну ухвалу.

Предметом мирової угоди сторони визначили, що боржник визнає свої зобовязання за договором позики у вигляді 49 000 (сорок девять тисяч) кілограмів зерна ячменю у повному обсязі. Також боржник зобовязався сплатити суму понесених позивачем судових витрат у розмірі 1827,00 грн. Боржник зобовязався та гарантував повернути позику позивачеві, зазначену в п.2 даної угоди шляхом розстрочення повернення позики за графіком повернення в розмірах та в строки встановленні в п.4.

Пунктом 4 умов ОСОБА_3 угоди сторони погодили, що боржник повертає позику, зазначену у п.2 мирової угоди на умовах наступної розстрочки:

- 12 250 кілограмів зерна ячменю - 20.06.2017 року;

- 12 250 кілограмів зерна ячменю - 20.07.2016 року;

- 12 250 кілограмів зерна ячменю - 20.08.2017 року;

- 12 250 кілограмів зерна ячменю - 20.09.2017 року.

З огляду на викладене, предметом мирової угоди сторони визначили повернення позики у розмірі 49 тонн 00 кг зерна ячменю з кінцевим строком виконання 20 вересня 2017 року.

Проте, станом на сьогоднішній день відповідач не виконав умови мирової угоди, зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг у строк до 20 вересня 2017 року не повернуто.

У звязку із невиконанням відповідачем умов мирової угоди, 02 серпня 2017 року позивачем отримано та предявлено до Веселівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області виконавчий лист щодо стягнення з відповідача суми позики за мировою угодою.

19 серпня 2017 року за вих. № 6675 від Веселівського РВДВС ГТУЮ у Запорізькій області позивач отримав поштою повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання. Підставою для повернення виконавчого документу державним виконавцем розяснено тим, що виконавчий лист № 313/1518/16-ц від 02.08.2017 року не відповідає вимогам ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в резолютивній частині рішення відсутні заходи, що передбачають примусове виконання рішення.

Таким чином, ухвала Веселівського районного суду Запорізької області від 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1518/16-ц про затвердження мирової угоди не може вважатися виконавчим документом, що підлягає виконанню органом державної виконавчої служби.

З огляду на викладене позивач не має змоги у досудовому порядку врегулювати спір щодо належного та своєчасного виконання мирової угоди, у звязку із чим позивач вимушений звернутися до суду із позовною заявою про спонукання відповідача до виконання мирової угоди. Посилаючись на ст.ст3,4 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 175, 184 ЦПК України, просить суд задовольнити його заяву.

Позивач та представник позивача до судового засідання не зявилися, але надали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі на задоволенні позовних вимог наполягають.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання також не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд вислухавши сторони, дослідивши надані матеріали, вважає що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так як 24 січня 2016 року Відповідач отримав від позивача у борг зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг із зазначенням строку повернення до 01 березня 2016 року, про що видав відповідну власноручно написану письмову розписку.

Відповідач за письмовою розпискою у визначений строк зерно ячменю не повернув, у звязку із чим 20.11.2016 року позивачем було подано позовну заяву до Веселівського районного суду Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 позики, а саме зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг, вартість якого на день звернення до суду складала 182 770,00 грн.

18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1518/16-ц Веселівським районним судом Запорізької області затверджено мирову угоду, укладену між сторонами, про що судом винесено відповідну ухвалу.

Предметом мирової угоди сторони визначили, що боржник визнає свої зобовязання за договором позики у вигляді 49 000 (сорок девять тисяч) кілограмів зерна ячменю у повному обсязі. Також боржник зобовязався сплатити суму понесених позивачем судових витрат у розмірі 1827,00 грн. Боржник зобовязався та гарантував повернути позику позивачеві, зазначену в п.2 даної угоди шляхом розстрочення повернення позики за графіком повернення в розмірах та в строки встановленні в п.4.

Проте, станом на сьогоднішній день відповідач не виконав умови мирової угоди, зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг у строк до 20 вересня 2017 року не повернуто.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1, 3 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ст.175 ЦПК України (в редакції чинної на день затвердження мирової угоди) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

Статтею 207 ЦПК України (у редакції від 15.12.2017 р.) регулюються умови та порядок затвердження мирової угоди, а саме мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обовязків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до вимог ст.208 ЦПК України (у редакції від 15.12.2017 р.) виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Згідно із п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають … 2) ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документа закріплено у ст.4 цього Закону.

Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження передбачено п.7 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні вказаного позову.

Аналогічної правової позиції дійшов й Верховний Суд України, який у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у цивільній справі № 6-274цс15 зробив висновок, що мирова угода є договором, укладеним сторонами в належній формі, тому на її підставі виникають цивільно-правові зобовязання. Оскільки грошові зобовязання за умовами мирової угоди відповідачем належним чином не виконуються, а тому позовні вимоги є в повній мірі обґрунтованими та підлягають задоволенню. Звернення до суду без попереднього отримання постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні позову.

Проте, станом на сьогоднішній день відповідач не виконав умови мирової угоди, 49 (сорок девять) тон зерна ячменю, що еквівалентно 182770 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот сімдесят) грн. 00 коп. позивачу йому не повернув.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст3,4 Закону України «Про виконавче провадження» ст.ст. 175, 184 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 - задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, виконати умови мирової угоди, затвердженої Веселівським районним судом Запорізької області ухвалою від 18 квітня 2017 року у цивільній справі № 313/1518/16-ц, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 24.01.2016 року зерно ячменю у кількості 49 тонн 00 кг, вартість якого на день звернення до суду складає 182 770,00 грн.

Судові витрати стягнути з ОСОБА_3 по оплаті судового сбору в сумі 1827 грн. 00 копійок на користь ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його оголошення та отримання копії рішення учасниками процесу.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4