Провадження № 4-с/760/224/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді - Лазаренко В.В.

з участю секретаря - Каліщук М.В.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

особи, дії якої оскаржуються - Бердара М.М.

зацікавленої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 /03128, АДРЕСА_1/, на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича /01034, АДРЕСА_2/, заінтересована особа: ОСОБА_4 /03058, АДРЕСА_3/, суд

В С Т А Н О В И В :

20.09.2018 заявник звернулася до суду з зазначеною вище скаргою і просить визнати неправомірними дії приватного судового виконавця Бердар М.М. відносно виконання виконавчого листа №760/5062/15-ц, виданого 04.06.2018 Солом`янським районним судом м.Києва, визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття примусового виконавчого провадження ВП 56547909, винесену 06.06.2018 приватним судовим виконавцем Бердар М.М..

Обгрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що 06.06.2018 приватним судовим виконавцем Бердар М.М. винесено постанову про відкриття ВП 56547909 за виконавчим листом №760/5062/15-ц, виданим 04.06.2018 Солом`янським районним судом м. Києва, про зобов'язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_4 пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску, відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва, що набрало законної сили 12.04.2016.

Вказану постанову вважає незаконною, оскільки вона була винесена приватним судовим виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, відповідно до якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи, що рішення суду у справі № 760/5062/15-ц набрало законної сили 12.04.2016, виконавчий лист виданий на підставі цього рішення міг бути пред'явлений до виконання лише в строк до 12.04.2017.

Таким чином, на думку заявника, на час винесення оскаржуваної постанови (06.06.2018) закінчився строк пред'явлення виконавчого документу до примусового виконання.

За таких обставин, як стверджує заявник, підстав для відкриття виконавчого провадження № 56547909 у приватного судового виконавця не було, оскільки стягувач ОСОБА_4 пропустив без поважних причин строк встановлений для пред'явлення виконавчого листа до примусового виконання. З заявою про поновлення вказаного строку до суду не звертався.

Тому приватний судовий виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження та постановити відповідну ухвалу, відповідно до вимог ч. 1 ст. 24, п. 1 ч. 1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, в редакції від 23.12.2015, що був чинний на день набрання законної сили рішення Солом`янського районного суду від 03.02. 2016.

Виходячи з цього, просить задовольнити скаргу.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали вимоги, викладені в скарзі, посилаючись на наведені вище обставини, та просили скаргу задовольнити.

Особа, дії якої оскаржуються, - приватний судовий виконавець Бердар М.М. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Зазначив, що на момент відкриття виконавчого провадження № 56547909, строк пред'явлення виконавчого листа №760/5062/15-ц, виданого 04.06.2018 Солом`янським районним судом м. Києва, не закінчився, тому підстав для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження у нього не було. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Заінтересована особа - стягувач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги. Підтримав позицію приватного судового виконавця. Просив в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2016 частково задоволені вимоги ОСОБА_1, а саме: стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача 152 184,66 грн. майнової шкоди, 1500 гривень на відшкодування моральної шкоди, 960 грн. витрат на магнітно-резонансну томографію, 1500 грн. витрат на проведення звіту про визначення вартості матеріального збитку автомобіля та 1790,05 грн. судового збору. Суд також зобов`язав ОСОБА_1 після сплати ОСОБА_4 коштів на відшкодування майнової шкоди передати ОСОБА_4 пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску .

12.04.2016 Апеляційний суд м. Києва ухвалив рішення яким рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2016 в частині відшкодування моральної шкоди змінив, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 5 000 грн.. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12.04.2016 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.02.2016 у справі №760/5062/15-ц набрало законної сили.

Рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди ОСОБА_1 було повно і фактично виконано ОСОБА_4 лише в 2018 році, після чого він звернувся до суду з заявою про видачу виконавчого листа в частині зобов'язання ОСОБА_1 передати йому пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску, оскільки в цій частині рішення суду повинно виконуватися лише після сплати ОСОБА_4 коштів на відшкодування майнової шкоди.

Виконавчий лист у справі № 760/5062/15-ц про зобов`язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_4 пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску, за яким відкрито виконавче провадження № 56547909, стягувачу ОСОБА_4 виданий 04.06.2018.

Постанова про відкриття виконавчого провадження № 56547909 приватним судовим виконавцем Бердар М.М. винесена 06.06.2018.

На час набрання рішенням суду від 03.02.2016 законної сили (12.04.2016) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 24, ст. 207 із наступними змінами), в редакції Закону від 23.12.2015.

Згідно ст. 22 Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Разом з цим, виконавчий лист у справі № 760/5062/15-ц виданий 04.06.2018.

На час видачі виконавчого листа № 760/5062/15-ц (04.06.2018) та винесення оскаржуваної постанови (06.06.2018) діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-ІІІ.

Згідно ст. 12 Закону № 1404-ІІІ від 02.06.2016, з наступними змінами, який діяв на момент видачі виконавчого листа за яким відкрито ВП №56547909, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України № 1404-ІІІ від 02.06.2016 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом (ЗУ № 1404-ІІІ від 02.06.2016).

Таким чином, строки пред'явлення виконавчого лист № 760/5062/15-ц від 04.06.2018 на момент винесення оскаржуваної постанови (06.06.2018) не сплинули, оскільки рішення суду від 03.02.2016 у справі № 760/5062/15-ц набрало законної сили 12.04.2016, і могло бути пред'явлено до виконання в строк до 12.04.2019, відповідно до ЗУ № 1404-ІІІ від 02.06.2016.

Твердження заявника ОСОБА_1 та її представника щодо того, що незалежно від дати видачі виконавчого листа (04.06.2018) до правовідносин, що склалися, з приводу строків звернення виконавчого листа № 760/5062/15-ц від 04.06.2018 до примусового виконання повинні застосовуватися норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV - один рік з моменту набрання рішенням законної сили, є помилковими з огляду на наведені вище обставини.

Згідно Правової позиції Судової палати у цивільних справах ВСУ у справі № 6-711цс15, на яку посилається заявник, поширення дії норм Закону України «Про виконавче провадження» на правовідносини щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

Така Правова позиція ВСУ, лише підтверджує доводи наведені судом у данному рішенні, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання залежить від дати його видачі.

Враховуючи, зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа № 760/5062/15-ц, виданого 04.06.2018 Солом`янським районним судом м. Києва, про зобов'язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_4 пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску, відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва, що набрало законної сили 12.04.2016, не закінчився станом на день винесення оскаржуваної постанови від 06.06.2018.

Таким чином, у приватного судового виконавця не було правових підстав для винесення постанови про відмову у у прийнятті до провадження виконавчого документу, як такого строк пред`явлення якого до примусового виконання закінчився.

До того ж, суд враховує, що виконання рішення суду від 03.02.2016 в частині зобов`язання ОСОБА_1 передати ОСОБА_4 пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску, за вказаним рішенням повинно відбуватися лише після сплати ОСОБА_4 коштів на відшкодування майнової шкоди. Кошти на відшкодування шкоди ОСОБА_1 були в повному обсязі сплачені ОСОБА_4 лише у 2018 році, після чого ОСОБА_1 зобов`язана була передати ОСОБА_4 пошкоджений автомобіль «Тойота Яріс», 2006 року випуску,

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця з виконання виданого судом виконавчого листа відповідають вимогам закону, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст. ст.1,2,11, 74 Закону України « Про виконавче провадження», ст. ст. 268, 354, 447-453 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1, на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара Миколи Миколайовича, заінтересована особа: ОСОБА_4, - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Дата складення повного судового рішення 14.11.2018.

Суддя В.В. Лазаренко