ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

справа № 621/463/18

провадження № 22ц/818/713/18

19 грудня 2018 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1,

розглянув в порядку спрощеного провадження у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року в складі судді Бібіка О.В.,

встановив:

У лютому 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" у зв'язку з чим підписав заяву б/н від 29.10.2007 року, згідно з якою отримав кредит у розмірі 12900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно Умов.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.

Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 29.10.2007 року становила 11362,82 грн. та складалася з: 5058,97 грн. - тіло кредиту; 6153,85 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; 150 грн. - нараховано пені.

Банк на виконання ч. 2 ст. 1281 ЦК України 24.01.2017 року направив до Зміївської державної нотаріальної контори претензію кредитора.

24.02.2017 року від приватного нотаріуса була отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємцем померлого ОСОБА_2, який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є ОСОБА_1.

17.04.2017 року ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якої банк пред'явив свої вимоги, але ніяких дій вчинено не було.

Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ОСОБА_1, як спадкоємця боржника, заборгованість за кредитним договором б/н від 29.10.2007 у розмірі 11362,82 грн.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року у задоволенні позовної заяви ПАТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Скарга мотивована неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи; невідповідністю висновків суду обставинам справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у позові.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів одержання спадкоємцем ОСОБА_1 у спадщину майна достатньою вартістю для задоволення позовних вимог банку.

Проте погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Судом встановлено, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 29.10.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 12900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору (а. с. 5, 6-39).

У порушення умов договору ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а. с. 49).

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, станом на дату смерті ОСОБА_2, заборгованість становила 11362,82 грн. та складалася з: 5058,97 грн. - тіло кредиту; 6153,85 грн. - проценти за користування кредитом; 150 грн. - пеня, що підтверджується відповідним розрахунком (а. с. 40-47).

19.01.2017 року на адресу Зміївської державної нотаріальної контори за вихідним № SAMDNS790 ПАТ КБ "ПриватБанк" направлено претензію кредитора у відповідності до вимог ст. 1281 ЦК України (а. с. 52).

Зміївською державною нотаріальною конторою претензія ПАТ КБ "ПриватБанк" була направлена до приватного нотаріуса Зміївського РНО Трубнікової В.В. за місцем заведення спадкової справи (а. с. 53).

З відповіді приватного нотаріуса Зміївського РНО Трубнікової В.В. від 16.02.2017 року за вих. №50/01-16 вбачається, що претензію ПАТ КБ "Приватбанк" зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №27 та повідомлено, що відповідно до матеріалів спадкової справи №1/2017, заведеної 03.01.2017 року, спадкоємцем ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1, яка прийняла спадщину. Заява про видачу свідоцтва про право на спадщину не подавалася, свідоцтво про право на спадщину не видано (а. с. 54).

31.03.2017 року ПАТ КБ "ПриватБанк" на адресу ОСОБА_1 направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість спадкодавця ОСОБА_2 (а. с 55, 56-59).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зі смертю позичальника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини.

Так, відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 є його дочка ОСОБА_1, яка прийняла спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Строки пред'явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

За правилами частин другої, третьої статті 1281 ЦК України кредитор має пред'явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882 (далі - Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи, зокрема дотримання банком порядку та строків щодо прид'явлення вимоги про стягнення боргу спадкодавця.

Проте, вирішуючи питання про стягнення коштів за боргом ОСОБА_2 з ОСОБА_1, суд хоча і прийняв до уваги той факт, що у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але у межах вартості майна, одержаного у спадщину, однак встановивши, що матеріали справи не містять відомостей щодо спадкової маси, обсяг спадкового майна не з'ясував.

Таким чином при встановленні факту відсутності такої інформації, для повного і всебічного з'ясування обставин справи, суд повинен був самостійно встановити вказану інформацію. Крім того, враховуючи те, що банк своєчасно та в установленому законом порядку звернувся з вимогами про стягнення заборгованості, розмір заявленої суми обґрунтований, а ОСОБА_1 не довела, що спадкового майна немає, або воно є меншою вартістю.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 на праві приватної власності зареєстровано житловий будинок АДРЕСА_2.

Беручи до уваги те, що площа вказаного будинку невідома, що може викликати труднощі в оцінці даного нерухомого майна, а також те, що з огляду на ціну позову цього майна буде достатньо для задоволення вимог кредитора у розмірі заборгованості - 11 362,82 грн., судова колегія приходить до висновку про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 27 червня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) як спадкоємця боржника на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1-Д, , рах. 3111(для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 29.10.2007 у розмірі 11362,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) як спадкоємця боржника на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м.Київ, вул.Грушевського, буд. 1-Д, , рах. 3111(для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 1762 грн. та за подання апеляційної скарги 2643 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко