Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2018 Справа №607/20651/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 30 трудня 2017 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. При житті, а саме 13.03.2012 року ОСОБА_1 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те майно, на яке він за законом матиме право, заповів ОСОБА_4 Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, про що, у визначений законом шестимісячний строк подав у держнотконтору свою письмову заяву. Однак, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну квартиру.

Просить визнати за ним право власності (в порядку спадкування за заповітом) на квартиру АДРЕСА_2 та на будівельні матеріали, обладнання, конструктивній елементи, які були використані в процесі будівництва прибудови веранди з підвальним приміщенням, загальною площею 26 кв.м.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та проти їх задоволення не заперечує.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

ОСОБА_1 народився 07.02.1976 року (Свідоцтво про народження серії І-ИД №398807, видане Тернопільським міським відділом ЗАГС) і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно довідки №36 від 02.11.2018 року, виданої ДП 1 ЖЕК13 ЖБК, ОСОБА_3, який був членом кооперативу, повністю сплачено пайовий внесок за кооперативну квартиру, розташовану за адресою: м. Тернопіль вул. Миру, 11а/3, її балансова вартість становить 35 314,06 грн.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Як вбачається із технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2, виданого 18 квітня 2006 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації», загальна площа квартири з добудованим підвалом становить 83,4 кв.м., житлова 41,6 кв.м. За рахунок самочинно прибудованої веранди та підвалу до квартири загальна площа збільшилась на 26 кв.м.

Відповідно до висновку про ринкову вартість майна, складеного суб»єктом підприємницької діяльності фізичною особою оцінювачем ОСОБА_5, ринкова вартість чотирикімнатної квартири загальною площею 57, 4 кв.м., 1967 року забудови, станом на 01 листопада 2018 року складає 416 170 гривень.

13 березня 2012 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, а також все те майно, на яке він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1.

30 грудня 2017 року ОСОБА_3 помер (Свідоцтво про смерть серії І-ИД №237427, видане Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому квартиру і позивач являється спадкоємцем за заповітом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

ОСОБА_1 прийняв спадщину, про що у визначений законом шестимісячний строк подав у держнотконору свою письмову заяву, на підставі якої заведена спадкова справа за №4/2018 р.

Спадкоємцем на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України є дружина померлого - ОСОБА_2, яка відмовилась від належної їй обовязкової частки у спадщині, відповідно до заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 12 січня 2018 року за реєстровим № 73. Крім неї інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України не має.

Згідно інформації приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 від 29 листопада 2017 року №258/01-16, відсутність правовстановлюючого документу на спірну квартиру на імя спадкодавця та державної реєстрації права власності на квартиру унеможливлює у безспірному порядку видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного кооперативу, який до дня смерті повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідна квартира.

Також, у судовому засіданні встановлено, що спадкодавцем ОСОБА_3 зведено самовільну прибудову до квартири, загальною площею 26 кв.м., з яких 12,9 кв.м. - веранда, 13,1 кв.м. підвал.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити, визнавши за ним право власності (в порядку спадкування за заповітом) на на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 57,4 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. без самочинно влаштованих прибудов та на будівельні матеріали, обладнання, конструктивній елементи, які були використані в процесі будівництва прибудови веранди з підвальним приміщенням, загальною площею 26 кв.м., які належали померлому 30 грудня 2017 року ОСОБА_3.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1223 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності (в порядку спадкування за заповітом) на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м. вартістю 416 170 гривень, без самочинно влаштованих прибудов, та на будівельні матеріали, обладнання, конструктивній елементи, які були використані в процесі самочинного будівництва прибудови веранди з підвальним приміщенням, загальною площею 26 кв.м., вартістю 13499 гривень, які належали померлому 30 грудня 2017 року ОСОБА_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяОСОБА_7