Справа № 493/1033/18
Провадження № 2/493/491/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО СУДДІ МЯСКІВСЬКОЇ І.М.

ПРИ СЕКРЕТАРІ ПІНУЛ І.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 25.08.2009 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н на отримання кредиту у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт (його збільшення або зменшення) встановлюється за рішенням банку, на що відповідач дала згоду. У порушення умов договору відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 30.04.2018 року має заборгованість у розмірі 21776,19 грн., яка складається з наступного:

3889,27 грн. заборгованості за кредитом;

14183,76 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом;

2190,01 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

1013,15 грн. штраф (процентна складова).

В добровільному порядку відповідач не погашає борг, не дивлячись на неодноразові нагадування зі сторони банку, тому представник позивача змушений звернутись до суду з даним позовом.

Відповідно до поданої до суду позовної заяви, позивач просив розглядати справу без участі його представника та в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.06.2018 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження отримала особисто 14 серпня 2018 року.

Відповідач ОСОБА_1 не скористалась своїм правом на подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подано не було, будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши докази, дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

25.08.2009 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала Анкету-Заяву № б/н, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Кредитний ліміт (його збільшення або зменшення) встановлюється за рішенням банку, на що відповідач дала згоду. Відповідно до умов договору відносини між банком і клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформації/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку, або інший Інтернет/смс ресурс, зазначений банком.

Отримавши кредит, ОСОБА_1 зобовязалася його повернути та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Банк умови кредитного договору виконав в повному обсязі, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.08.2009 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 та графіком погашення кредиту, станом на 30.04.2018 року.

В свою чергу, ОСОБА_1, відмовилася виконувати умови кредитного договору, а саме регулярно сплачувати чергові щомісячні платежі, у звязку з чим станом на 30.04.2018 року має заборгованість у розмірі 21776,19 грн., яка складається з наступного:

3889,27 грн. заборгованості за кредитом;

14183,76 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом;

2190,01 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. штраф (фіксована частина);

1013,15 грн. штраф (процентна складова).

Суд констатує, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами повязані з виконанням умов кредитного договору, вирішуючи які, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як визначено ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

25.08.2009 року ОСОБА_1 подала до ПАТ КБ ПРИВАТБАНК письмову Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Як зазначено в тексті заяви, підписаної ОСОБА_1 кредитний договір складається із заяви разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Банк ознайомив ОСОБА_1 з умовами надання кредиту, остання погодилася на укладання договору саме в такій формі та саме на запропонованих банком умовах, про що свідчить її підпис в заяві позичальника.

Згідно положень ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той самий строк..

Відповідно до п. 6.5. Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбаченим Договором.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Всупереч зазначеним вимогам ОСОБА_1 порушила умови Договору, не виконала свої зобовязання за кредитним договором, тобто не погасила кредит і не сплатила відсотки та комісію за користування кредитом, у звязку з чим позов в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 3889,27 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 14183,76 грн., та заборгованість за пенею та комісією в розмірі 2190,01 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафів, відповідно до Умов надання банківських послуг п. 8.6, у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1013,15 грн. (процентна складова), то такі вимоги суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст.. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17.

Тому, з метою недопущення застосування накладення на позичальника подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку штрафів, нарахованого у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1013,15 грн. (процентна складова) слід відмовити.

З 21.05.2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства, зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, а лише правовий наслідок проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повязаних зі зміною назви.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у рахунок заборгованості за кредитним договором б/н від 25.08.2009 року підлягає стягненню заборгованість у розмірі 20263,04 грн., з яких 3889,27 грн. - заборгованість за кредитом; 14183,76 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2190,01 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сума понесеного та документально підтвердженого судового збору в сумі 1762,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 629, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 80, 141, 258, 259, 263 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (назву якого змінено на АТ КБ «Приватбанк», відповідно до наказу №519 від 21.05.2018 р.) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д), , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат ), МФО № 305299, заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.08.2009 року у розмірі 20263,04 грн., з яких 3889,27 грн. - заборгованість за кредитом; 14183,76 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 2190,01 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне сулове рішення складено 31.08.2018 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

С У Д Д Я :