Справа № 219/5883/17
Провадження №4-с/219/8/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2018 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Медінцевої Н.М., при секретареві Федоровій І.В., за участі представника стягувача ОСОБА_1, представника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бахмуті справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, -

В С Т А Н О В И В:

30.05.2018 року представник заявника стягувача ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» ОСОБА_1, заінтересована особа старший державний виконавець Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3, боржник ОСОБА_4, звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця. В обґрунтування скарги зазначила, що за заявою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Артемівським міськрайонним судом Донецької області 16.01.2018 року видано виконавчий лист по справі № 219/5883/17 про стягнення з ОСОБА_4 суми безобліково спожитої електроенергії в розмірі 10502,76 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. 23.04.2018 року стягувачем отримано повідомлення № 15795 від 03.04.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 та п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки відсутність дати народження боржника унеможливлює реєстрацію документу в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (далі АСВП). ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» вважає рішення державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання прийнятим з порушенням норм Законів України «Про виконавче провадження», «Про захист персональних даних», «Про інформацію», а також Конституції України. У звязку із цим, 26.04.2018 року стягувач звернувся до начальника Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області зі скаргою на дії державного виконавця. 17.05.2018 року стягувачем було отримано постанову начальника Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про відмову у задоволенні скарги від 14.05.2018 року, яка була обґрунтована посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність дати народження у виконавчому документі) та абз.7 п. 2 Розділу II Положення «Про автоматизовану систему виконавчих проваджень» (необхідність внесення до системи дати народження боржника). Як і повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року, вважає постанову від 14.05.2018 року про відмову у задоволенні скарги року винесеною з порушенням норм чинного законодавства. Зокрема, вважає, що виконавчий лист повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Дата народження боржника у виконавчому документі зазначається за умови її наявності, якщо вона відома суду. Оскільки така інформація не була відома стягувачу в момент подання до суду позовної заяви та наявні у стягувача документи такої інформації не містили, стягувач не надав суду цю інформацію. Таким чином, відсутність таких даних не є перешкодою для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки є необовязковими реквізитами виконавчого документу. Зазначає, що згідно Положення «Про автоматизовану систему виконавчих проваджень» під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа (приватний виконавець або його помічник) зобовязана(ий) внести до АСВП, зокрема, такі відомості: число, місяць, рік народження для фізичної особи. Під час вирішення питання про прийняття виконавчого документу, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області, до виконання державним виконавцем без обґрунтованої правової підстави застосовано положення ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме в частині необхідності зазначення у виконавчому документі дати народження боржника. Крім того, посилається на те, що відомості щодо дати народження боржника можуть бути надані на вимогу лише державного органу, а також особи, якої такі відомості стосуються. У зв'язку з тим, що інформація про дату народження відноситься до категорії конфіденційної, стягувач не володіє цією інформацією, а тому вказану інформацію не було надано в додатках до позовної заяви. Також посилається на п. 3 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якого державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. На думку ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», старшим державним виконавцем Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до незаконності прийнятого рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17. Повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, позбавляє можливості ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» реалізувати своє право на примусове виконання судового рішення. У звязку із вищенаведеним, просить: 1) визнати дії старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо прийняття рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17 незаконними; 2) скасувати рішення старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17 та скасувати постанову від 14.05.2018 року начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відмову у задоволенні скарги; 3) зобовязати Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виконавчий документ по справі № 219/5883/17 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження.

Представник стягувача ОСОБА_1 у судовому засіданні на вимогах скарги наполягала та просила її задовольнити з мотивів, викладених у скарзі.

Представник Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_2 у судовому засіданні проти вимог скарги заперечувала, посилаючись на те, що 03.04.2018 року старшим державним виконавцем Овчінніковою Г.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність дати народження боржника-фізичної особи. Пояснила, що у виконавчому документі зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи. Зазначила, що запити можна робити після відкриття виконавчого провадження.

Боржник ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася. Про дату, час і місце розгляду скарги була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка боржника не перешкоджає розгляду скарги.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ч. 1 ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачається, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушеного їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що 02.10.2017 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовною заявою ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до ОСОБА_4 про стягнення вартості електричної енергії, спожитої без обліку внаслідок порушення правил користування електричною енергією для населення, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суму безобліково спожитої електроенергії в розмірі 10502,76 грн. та судовий збір у сумі 1600,00 грн. (а.с. 41-42).

На підставі заяви ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 16.01.2018 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області 16.01.2018 року видано виконавчий лист по справі № 219/5883/17 про стягнення з ОСОБА_4 суми безобліково спожитої електроенергії в розмірі 10502,76 грн., та витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. (а.с. 50, 54).

23.04.2018 року стягувачем отримано повідомлення за № 15795 від 03.04.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки виконавчий лист не відповідає п. 3 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: відсутність дати народження боржника унеможливлює реєстрацію документу в Автоматизованій системі виконавчих проваджень (а.с. 55-56).

У звязку із цим, 26.04.2018 року стягувач звернувся до начальника Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області зі скаргою на дії державного виконавця (а.с. 57-59).

17.05.2018 року стягувачем було отримано постанову начальника Бахмутського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області про відмову у задоволенні скарги від 14.05.2018 року. У вказаній постанові є посилання на п. 3 ч. 1 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» (відсутність дати народження у виконавчому документі) та абз. 7 п. 2 Розділу II Положення «Про автоматизовану систему виконавчих проваджень» (необхідність внесення до Системи дати народження боржника) та зазначено номер виконавчого провадження № 56078118 (а.с. 60-61).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, у державного виконавця була можливість реєстрації виконавчого документа в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за відсутності дати народження боржника і свідчить про те, що наявних даних достатньо для внесення виконавчого провадження до АСВП.

Окрім того, відповідно до п. 7 Розділу II Положення «Про автоматизовану систему виконавчих проваджень» внесення змін, видалення реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, у тому числі виконавчих документів, не допускаються, крім випадків виправлення технічних помилок, описок чи доповнення реєстраційних даних відомостями, отриманими під час проведення виконавчих дій, про що виноситься відповідна постанова. Тобто, додаткові відомості, отримані після відкриття виконавчого провадження, також можуть бути занесені до АСВП.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документу, встановленим законом.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються, зокрема: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, імя та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Проаналізувавши зміст виконавчого листа по справі № 219/5883/17, судом встановлено, що він повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Так, дата народження боржника у виконавчому документі зазначається за умови її наявності, якщо вона відома суду. Оскільки така інформація не була відома стягувачу в момент подання до суду позовної заяви та наявні у стягувача документи такої інформації не містили, стягувач не надав суду цю інформацію.

Таким чином, відсутність таких даних не є перешкодою для прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки є необовязковими реквізитами виконавчого документу.

Відповідно до абз. 7 п. 2 Розділу II Положення «Про автоматизовану систему виконавчих проваджень» під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа (приватний виконавець або його помічник) зобовязана(ий) внести до АСВП, зокрема, такі відомості: число, місяць, рік народження для фізичної особи. Таким чином, визначено обовязок державного виконавця внести такі відомості.

Згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняючи виконавчі дії. Виконавець, при прийнятті рішення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, повинен уважно дослідити вищевказані підстави для повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України та ч. 1 ст. 302 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року N 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Згідно Закону України «Про захист персональних даних», дата народження за режимом доступу є інформацією з обмеженим доступом.

Відомості щодо дати народження боржника можуть бути надані на вимогу лише державного органу, а також особи, якої такі відомості стосуються.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Крім того, у постанові Верховного Суду України у справі N 6-62цс14 від 25.06.2014 року звертається увага на право державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі і конфіденційну, надане п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження". Аналогічна правова позиція міститься і в Постанові Верховного Суду України у справі №6-45цс14 від 21.05.2014 року, за змістом якої: «Отже, не можна погодитись з висновком суду касаційної інстанції про те, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження».

Згідно ч. 4 Розділу 13 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», до створення умов для безпосереднього доступу державних виконавців, приватних виконавців до державних баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційну інформацію, органи виконавчої влади, що забезпечують ведення таких баз даних та реєстрів, подають відповідну інформацію на письмові запити державних виконавців, приватних виконавців, що надходять у звязку з виконавчим провадженням, у триденний строк з дня надходження запиту.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами від 03.06.2016): 1. Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень. 2. При розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України, законами України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо».

Як встановлено ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на викладене, судом встановлено, що під час вирішення питання про прийняття виконавчого документу, виданого Артемівським міськрайонним судом Донецької області, до виконання державним виконавцем без обґрунтованої правової підстави застосовано положення ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: в частині необхідності зазначення у виконавчому документі дати народження боржника.

Необґрунтоване застосування нормативного акту державним виконавцем порушує законні інтереси стягувача.

Таким чином, старшим державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було порушено норми Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до неправомірності прийнятого рішення у вигляді повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17.

Отже, вищезазначене є підставою для скасування повідомлення старшого державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17, 2/219/3281/2017 та постанови від 14.05.2018 року про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до розяснень, що містяться у п.14 постанови пленуму ВСС «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, ураховуючи, що виконання судових рішень є завершальною і невідємною частиною (стадією) судового провадження у конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК України, ні законом «Про судовий збір» (ч. 1 ст. 3) не передбачено необхідності сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, за подання скарги судовий збір не сплачується.

Зважаючи на те, що інших судових витрат, повязаних з розглядом справи, по справі не було та суду не надано відповідних доказів, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з органу державної виконавчої служби.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 32, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 5, 18, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 11 Закону України «Про інформацію», Законом України «Про захист персональних даних», п. 2, п. 7 Розділу II Положення «Про автоматизовану систему виконавчих проваджень», ст.ст. 18, 258-260, 431, 447, 451, 452 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» на дії державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо прийняття повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17 неправомірними.

Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 03.04.2018 року по справі № 219/5883/17 та скасувати постанову від 14.05.2018 року начальника Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні скарги.

Зобовязати Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження за виконавчим листом по справі № 219/5883/17 про стягнення з ОСОБА_4 суми безобліково спожитої електроенергії в розмірі 10502,76 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева