Справа № 456/4920/18
Провадження № 2-о/456/149/2018
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

18 грудня 2018 року Суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківська В. Л. , розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа Стрийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме належності до національності «поляк».

Заявник мотивує свої вимоги тим, що її батько ОСОБА_2 за національністю є поляком, оскільки у свідоцтві про народження останнього, місцем його народження вказано с. Арламів, Добромиль (Польща), хоча записи про національність її діда та баби відсутні. Сім'я її батька була переселена з території Республіки Польща в смт. Журавно Жидачівського району Львівської області, Україна. Незважаючи на переселення, її сім'я відносила себе до польської громади, продовжували дотримуватись католицьких традицій. При переїзді в Україну частина метричних документів була втрачена. Через побоювання розправи та політичних репресій при поновленні документів, деякі відомості не зазначались, а в деяких національність батька була зазначена як «українець», хоча це не відповідає дійсності. Із заявою про внесення змін до графи «національність» у актовому записі про народження батька вона зверталась до органу ДРАЦС, однак їй було відмолено у зв'язку з відсутністю підтверджуючих документів. Встановлення вказаного факту їй необхідно для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження її роду.

Розглянувши вказану заяву та додані до неї матеріали, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений у ч.1 ст. 315 ЦПК України перелік справ, не є вичерпним, проте за змістом вищенаведених норм процесуального права суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки.

Крім того, Верховний Суд України у своєму узагальнені «Судова практика огляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р., звертає увагу суддів на те, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності (п.п.11 п.4).

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Оглядом матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 зверталась із заявою про внесення змін до графи «національність» у актовому записі про народження батька до органу ДРАЦС, однак листом начальника Стрийського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_4 від 29.11.2018 р. їй повідомлено, що відповідно до чинного законодавства, відновлення та зміна національності не входить до компетенції відділів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №12 від 29 вересня 2016 року «Про узагальнення практики вирішення адміністративними судами спорів, які виникають у зв'язку з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану», спір щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи слід кваліфікувати як публічно-правовий спір, що належить до адміністративної юрисдикції. А отже, відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану підлягає оскарженню в судовому порядку, на даний час в порядку адміністративного судочинства.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Наразі чинне законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Проте, відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі ст. 300 Цивільного кодексу України особа має право на індивідуальність, до якої відноситься і право визначати свою національність. Таке право підпадає під захист ст. 8 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше, ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції держав-членів Ради Європи про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Згідно з пунктом 2.13.2 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду. Зміни до актового запису цивільного стану відповідно до пункту 1.7 Правил вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження на підставі ст. 186 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, враховуючи те, що заявник звернулась до суду із вимогами, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, вважаю, що у відкриті провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2, 4, 10, 186, 258-261, 293, 315, 352-354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Стрийський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Суддя В. Л. Бучківська