АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Київ

Єдиний унікальний номер справи № 760/18441/16-ц

Апеляційне провадження №22-ц/796/4460/2018

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Рубан С.М.

при секретарі: Гордійчук Ж.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва ухваленого 6 березня 2018 року в приміщенні суду в м. Києві під головуванням судді Кізюн Л.І., дату складання повного тексту рішення не зазначено, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року позивач звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідача 199 643 грн 43 к.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 8 листопада 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір позики, згідно якого вона передала, а останній отримав 6000 доларів США в борг, що підтверджується відповідною розпискою. Як зазначає позивач у позовній заяві, усно вони домовились про те, що гроші в борг вона передає терміном на один рік. При цьому, вони також домовились, що за користування грошима на протязі року ОСОБА_3 борг віддасть позивачу з процентами за користування грошовими коштами у сумі 1800 доларів США, а всього підлягало поверненню 7800 доларів США.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 6 березня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задоволено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1999643 грн 34 к. та 1 996 грн 43 к. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 березня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та незаконне, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з'ясуванні обставин справи. Зазначає, що в розписці не визначено валюту зобов'язання, а вказана у розписці сума зобов'язання в умовних одиницях не може свідчити, що це саме долари США, оскільки будь-яким нормативно правовим актом не визначено такого поняття.

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано апеляційний суд міста Києва та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

У відповідності до ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 8 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Представник позивача у суді апеляційної інстанції заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про причини неявки не повідомляв.

Тому, у відповідності до ч.2 ст.372 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що 8 листопада 2014 року між сторонами укладено договір позики (розписка), умови якого позивачем були виконані, шляхом надання відповідачу грошових коштів, останній взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

У відповідності до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України визначено, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, у разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з моменту правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики.і його умов.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів та встановлено судом, згідно договору позики від 8 листопада 2014 року ОСОБА_3 отримав борг від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6 000 умовних одиниць , згідно якого відповідач зобов'язався повернути після продажу свого будинку за адресою: с. Тарасівка, вул.. Полєва, 28 у розмірі 7 800 умовних одиниць про що відповідачем було написано розписку від 8 листопада 2014 року (а.с. 12).

В своїй апеляційній скарзі стороною відповідача було зауважено, що в розписці не визначено валюту зобов'язання, а вказана у розписці сума зобов'язання в умовних одиницях не може свідчити, що це саме долари США, оскільки будь-яким нормативно правовим актом не визначено такого поняття.

Проте в повній мірі такі твердження є обґрунтованими з огляду на таке.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 вказувала, що нею надавались грошові кошти саме у доларах США.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі не заперечує факт написання нимцієї боргової розписки.

Враховуючи зміст розписки від 8 листопада 2014 року, суд дійшов висновку про те, що позивачем передавались, а відповідачем отримувались грошові кошти, розмір (еквівалент) яких було визначено в умовних одиницях, а саме вдоларах США.

Вираження і оплата грошових зобов'язань в іноземній валюті допускається лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Визначення при цьому грошового еквівалента цих зобов'язань в умовних одиницях законом не заборонено.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2012 року (справа № 6-29цс12).

Колегія суддів вважає вищевказані доводи відповідача безпідставними, так як судом визнано факт укладення договору позики, що має реальний характер, предметом якого є грошові кошти, а саме гроші, що дорівнюють 6000у.е.

Незазначення у розписці, якої саме іноземної держави валюта малась на увазі при укладенні договору позики (США, Австралії, Канади або будь-якої валюти іншої країни) не є підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення боргу, оскільки загальновідомою є та обставина, що громадяни України у зобов'язальних правовідносинах між собою використовуючи долари США та називають їх «умовними одиницями», а не валютою інших країн.

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що предметом спірного договору позики є грошові кошти визначеніуіноземній валюті доларах США.

А відтак, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 березня 2018 року є законним та обґрунтованим, яке відповідає вимогам ст.375 ЦПК України та підстав для його скасування з у рахуванням вимог закону відсутні, а тому апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 6 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест постанови складено 3 вересня 2018 року.

Головуючий суддя:

Судді: