Єдиний унікальний номер: 448/1483/18
Провадження № 2/448/954/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17.12.2018 року м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

з участю секретаря судового засідання - Рушеляк Г.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 та Мостиська державна нотаріальна контора, про визначення права власності на спадкове майно за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 01.10.2008р. помер її батько ОСОБА_5, після його смерті залишилось спадкове майно - житловий будинок, розташований у с.Бортятин, вул.Зелена, 97, Мостиського району Львівської області, який належав до суспільної групи «робітничий двір».

Вказує, що 11.03.2001р. померла її матір ОСОБА_6. Зазначає, що у відповідності до ст.549 ЦК УРСР чоловік спадкодавиці ОСОБА_6 - ОСОБА_5 (батько позивачки), як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті дружини (матері позивача) ОСОБА_6, так як вступив в управління її спадковим майном.

Зазначає, що батько ОСОБА_5, ще за життя, 05.03.2007р., склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів їй (позивачці).

Стверджує, що звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття, однак не може в позасудовому порядку оформити спадщину на спірне майно через відсутність правовстановлюючих документів на таке. Вказує, що інших спадкоємців, яким би належало право на частку у спадщині, не має.

З огляду на наведені обставини, зокрема через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок у с.Бортятин, вул.Зелена,97, Мостиського району Львівської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, а надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте 25.10.2018р. подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, проте подав копії сторінок спадкової справи після смерті ОСОБА_5, який помер 01.10.2008р., за №440/2018 та просив справу слухати у його відсутності.

Представник третьої особи в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву-повідомленнявід 04.12.2018р. та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 03.12.2018р. №54329731, з якої слідує, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6, яка померла 11.03.2001р., не заводилась.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, а подали заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти позовних вимог та просять суд справу слухати у їх відсутності.

Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.

Судом встановлено, що батькам позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, належав житловий будинок №97 по вул.Зелена в с.Бортятин Мостиського району Львівської області, 1982 року будівництва, який належав до суспільної групи «робітничий двір».

Так, судом встановлено, що 11.03.2001 році померла ОСОБА_6 (матір позивача).

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 померла у 2001 році, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 1963 року.

Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на частку у спільному майні подружжя (частка спірного житлового будинку).

Спадкодавець ОСОБА_6 за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв'язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, єдиним спадкоємцем за законом, зокрема спадкоємцем першої черги спадкування за законом, який у встановлений законом строк не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, однак здійснював догляд за спірним будинковолодінням, проводив поточні ремонти, обробляв землю був чоловік останньої (батько позивача) ОСОБА_5. У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії останнього як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що останній вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини (спірного будинковолодіння).

Як вбачається із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) №54329731 від 03.12.2018р. спадкова справа після смерті матері позивача ОСОБА_6, яка померла 11.03.2001р. не заводилась.

Судом не здобуто доказів, що інші спадкоємці першої черги спадкування за законом у встановлені законом строки вчинили будь-які дії щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавиці ОСОБА_6А

Підсумовуючи, суд вважає, що належну спадкодавиці ОСОБА_6 спірну частку у будинковолодінні успадкував саме батько позивача ОСОБА_5

01.10.2008р. відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_5 (батька позивача).

До складу спадщини спадкодавця ОСОБА_5 входить право власності спірний житловий будинок розташований по вул.Зелена, 97, в с.Бортятин Мостиського району Львівської області.

Спадкодавець ОСОБА_5 за життя розпорядився усім своїм майном, склавши 05.03.2007р. заповіт на імя своєї дочки ОСОБА_1 (позивача).

Згідно довідки, виданої виконкомом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за №3596 від 11.07.2017р. слідує, що ОСОБА_5, який помер 01.10.2008р., на час смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. На час смерті останній проживав разом із дочкою (позивачем) ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом даної спадщини та у встановлені законом строки звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 В той же час, через відсутність правовстановлюючого документу на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом.

Діти спадкодавця (треті особи) ОСОБА_2, ОСОБА_3 не є в розумінні ст.1241 Цивільного кодексу України спадкоємцями, яким би належало право на обовязкову частку в спадщині.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть і заповіту спадкодавця ОСОБА_5; довідкою Судововишнянської міської ради про склад сімї на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 від 11.07.2018р.; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_6; виписками з по господарських книг по с.Бортятин Мостиського району Львівської області від 13.08.2018р.; довідкою Судововишнянської міської ради від 13.09.2018р.; копією технічного паспорта на спірний будинок; листом-повідомленням про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок від 26.07.2018р.; копіями сторінок із спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_5; іншими матеріалами справи.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавець ОСОБА_5 був фактичним власником спірного майна, хоча і не оформив право власності на таке, то суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на вищевказані будинковолодіння в порядку спадкування після смерті останнього, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину, а інших можливих спадкоємців, які б мали право на обовязкову частку в спадщині не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 200, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4 та Мостиська державна нотаріальна контора, про визначення права власності на спадкове майно за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам, що знаходиться за адресою: с.Бортятин, вул.Зелена,97 Мостиського району Львівської області, після смерті ОСОБА_5, який помер 01.10.2008р.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду Львівського апеляційного суду, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач ОСОБА_1, 30.07.1957року народження, жителька: с.Бортятин, вул.Зелена,97 Мостиського району Львівської області, РНОКПП НОМЕР_1.

Відповідач: Судововишнянська міська рада Мостиського району Львівської області, місцезнаходження: м.Судова Вишня, пл.І.Франка, 14, Мостиського району Львівської області, .

Третя особа: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області (місцезнаходження:81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22; ідентифікаційний код 02899453).

Третя особа: приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_4(місцезнаходження:81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22).

Третя особа ОСОБА_7, житель ІНФОРМАЦІЯ_3.

Третя особа - ОСОБА_8, житель ІНФОРМАЦІЯ_4.

Суддя І.В. Торська

Рішення набрало законної сили

«___» ______________ 20___ р.

Суддя І.В. Торська