САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 725/3035/18
Провадження №2/726/321/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2018 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Житарь С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 чернівецької державної нотаріальної контори, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про зняття заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 чернівецької державної нотаріальної контори та Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про зняття заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

В позові посилається на те, що у квітні 2018 року при зверненні до державного нотаріуса ОСОБА_2 чернівецької нотаріальної контори з наміром оформити договір дарування належної на права власності ОСОБА_1 квартири вона дізналася, що на відчуження всього її майна накладена заборона.

Зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 25.04.2018р. № 121915582 у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі повідомлення б/н від 17.03.1994р. Третьої Чернівецької нотаріальної контори 28.03.2008року. ОСОБА_2 чернівецькою нотаріальною конторою до реєстру внесено архівний запис заборону на невизначене майно, окреме майно ОСОБА_1.

Вказує на те, що у ОСОБА_2 чернівецькій нотаріальній конторі їй також пояснили, що у звязку із тим, що заборона накладена на відчуження всього майна, невизначене майно ОСОБА_1 та не зазначено конкретну підставу обтяження зняти заборону не має можливості, для вирішення цього питання необхідно звертатися до суду.

Зазначає, що згідно архівної довідки, виданої 16.05.2018р. № 217/01-17 у справах Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області на зберіганні знаходиться документи фонду № 12 «ОСОБА_2 чернівецька державна нотаріальна контора», а саме реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами та алфавітна книга обліку заборон відчуження нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами за 1994 рік, на підставі яких вносилися дані до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Згідно запису у реєстрі для реєстрації заборон та арештів ОСОБА_2 чернівецької державної нотаріально контори за 1994 рік за № з/п 26 зареєстровано заборону відчуження накладену на підставі повідомлення Третьої Чернівецької державної нотаріальної конторі б/н від 17 березня 1994 року на невизначене майно, власником, якого є ОСОБА_1, дата надсилання повідомлення про накладення заборони 17 березня 1994 року. Будь-яких інших даних у вищезазначеному реєстрі не зазначено.

Вказує на те, що 17.03.1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Чернівецької нотаріальної контор ОСОБА_4, зареєстровано у реєстрі № 1-278. За договором довічного утримання у власність ОСОБА_1 передано квартиру № 5 ум. Чернівці, по вул. Барбюса, буд. 35. Оригінал договору довічного утримання у позивача відсутній, до суду надається нотаріально посвідчена копія, отримана у Державному нотаріальному архіві Чернівецької області.

Зазначає, що у договорі довічного утримання зазначено, що 17.03.1994 року державним нотаріусом ОСОБА_2 Чернівецької нотаріальної контори ОСОБА_5 вчинено посвідчувальний напис, згідно якого накладено заборону на відчуження вказаної квартири (АДРЕСА_1) належної ОСОБА_1, згідно ст. 54 Закону України «Про нотаріат».

Вказує на те, що 14.04.1995 року ОСОБА_3 помирає, про що у книгі реєстрації актів про смерть 14.04.1995 року зроблено відповідний запис відділом реєстрації громадянського стану виконавчого комітету Чернівецьке міської ради народних депутатів.

Зазначає, що у 1995 році у звязку із сувом по вул. Барбюса м. Чернівці мешканців квартир за адресою м. Чернівці, вул. Барбюса, 35, у тому числі і № 5 було відселено, що підтверджується довідкою КЖРЕП № 12 від 11.11.2009р.

У звязку із цим, 25.03.1998 року ОСОБА_1 укладає з виконавчим комітетом Чернівецької міської ради народних депутатів договір дарування АДРЕСА_2, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Чернівецької нотаріальної контори ОСОБА_6 в реєстрі з № 2-1025. У договорі зазначено, що на цей час квартира, яка відчужується під забороною не перебуває.

Вказує на те, що ст. 427 Цивільного кодексу Української PCP забороняла відчуження будинку набувачем за життя відчужувана. Укладенню договору дарування 25.03.1998 р. квартири за адресою АДРЕСА_3 нічого не перешкоджало, так як на цей момент відчужував ОСОБА_3 померла. Натомість Чернівецькою міською радою у користування ОСОБА_1 та членів її сімї передано квартиру за адресою АДРЕСА_4, право власності на яку позивачкою та членами її сімї було оформлено 28.10.2009 року, згідно свідоцтва про право власності № 48716.

Отже, першою Чернівецькою нотаріальною конторою, якою зареєстровано 28.03.2008р. архівний запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна помилково було внесено запис про заборону на відчуження всього майна ОСОБА_1, оскільки за договором довічного утримання від 17.03.1994р. заборона була накладена лише на відчуження квартири за адресою АДРЕСА_5, проте на момент внесення такого запису до Єдиного реєстру заборон, а саме станом на 28.03.2008р. квартира за адресою АДРЕСА_5 під забороною та у власності ОСОБА_1 не перебувала.

Просить зняти заборону (архівний запис), яка зареєстрована 28.03.2008р. № 6890175 ОСОБА_2 чернівецькою нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі повідомлення, б/н 17.03.1994р. Третьої чернівецької нотаріальної контори на невизначене майно, окреме майно ОСОБА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилися, проте через канцелярію подала заяву, згідно якої просила справу розглядати у її відсутність, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявився, проте через канцелярію подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволені позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 25.04.2018р. № 121915582 у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна на підставі повідомлення б/н від 17.03.1994р. Третьої Чернівецької нотаріальної контори 28.03.2008 року. ОСОБА_2 чернівецькою нотаріальною конторою до реєстру внесено архівний запис заборону на невизначене майно, окреме майно ОСОБА_1.

Судом встановлено, що згідно архівної довідки, виданої 16.05.2018р. № 217/01-17 у справах Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області на зберіганні знаходиться документи фонду № 12 «ОСОБА_2 чернівецька державна нотаріальна контора», а саме реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами та алфавітна книга обліку заборон відчуження нерухомого майна та арештів накладених судовими та слідчими органами за 1994 рік, на підставі яких вносилися дані до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна. Згідно запису у реєстрі для; реєстрації заборон та арештів ОСОБА_2 чернівецької державної нотаріально контори за 1994 рік за № з/п 26 зареєстровано заборону відчуження накладену на підставі повідомлення Третьої Чернівецької державної нотаріальної конторі б/н від 17 березня 1994 року на невизначене майно, власником, якого є ОСОБА_1, дата надсилання повідомлення про накладення заборони 17 березня 1994 року.

Судом встановлено, що копії договору довічного утримання зареєстровано у реєстрі № 1-278, 17.03.1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Чернівецької нотаріальної контор ОСОБА_4 За договором довічного утримання у власність ОСОБА_1 передано квартиру № 5 ум. Чернівці, по вух Барбюса, буд. 35. У договорі довічного утримання зазначено, що 17.03.1994 року державними нотаріусом ОСОБА_2 Чернівецької нотаріальної контор ОСОБА_5 вчинено посвідчувальний напис, згідно якого накладено заборону на відчуження вказаної квартири (АДРЕСА_1) належної ОСОБА_1,

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-МИ № 011280 від 14.04.1995 року, актовий запис № 763 ОСОБА_3 померла у віці 87 років

Судом встановлено, що відповідно до довідки КЖРЕП № 12 від 11.11.2009 року у 1995 році у звязку із сувом по вул. Барбюса м. Чернівці мешканці квартир за адресою м. Чернівці, вул. Барбюса, 35, у тому числі і № 5 були відселені.

Судом встановлено, що відповідно договору дарування квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1025 від 25.03.1998 року ОСОБА_1 укладає з виконавчим комітетом Чернівецької міської ради народних депутатів договір дарування АДРЕСА_2, який посвідчений державним нотаріусом Третьої Чернівецької нотаріальної контори ОСОБА_6 У договорі зазначено, що на цей час квартира, яка відчужується пі забороною не перебуває.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № 48716 від 28.10.2009 року квартиру за адресою АДРЕСА_4 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб'єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернень органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5. нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки з рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п'ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868. для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мін'юсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон.

Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп'ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади.

У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

Існування заборони на відчуження нерухомого майна перешкоджає позивачу розпоряджатися своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об'єкти нерухомого майна.

Згідно п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду.

Таким чином, заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачу, порушує його права та законні інтереси, оскільки унеможливлює переоформлення, користування та розпоряджання даним майном і тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України,319,391ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 чернівецької державної нотаріальної контори, Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради про зняття заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна - задовольнити.

Скасувати заборону (архівний запис), яка зареєстрована 28.03.2008року № 6890175 ОСОБА_2 чернівецькою нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі повідомлення, б/н 17.03.1994р. Третьої чернівецької нотаріальної контори на невизначене майно, окреме майно ОСОБА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Особа, яка брала участь у справі, але не була присутня при оголошенні рішення, може оскаржити рішення протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_8