Постанова

Іменем України

19 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 127/16580/17

провадження № 61-37924св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Вектор Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року у складі судді Жмудя О. О. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О., Войтка Ю. Б.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» (далі - ПАТ «Вектор Банк») про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовна заява мотивована тим, що з 13 липня 2016 року вона працювала на посаді головного економіста Вінницького відділення ПАТ «Вектор Банк».

На підставі рішення правління Національного банку України від 21 березня 2017 року № 163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Вектор Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2017 року № 1104 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Вектор Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Вектор Банк» з 22 березня 2017 року до 21 березня 2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Савельєву А. М., якій делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Ветор Банк», окрім повноважень у частині організації реалізації активів банку.

Наказом ПАТ «Ветор Банк» від 10 травня 2017 року №126-К її було звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України, однак розрахунок на день звільнення у повному обсязі проведено не було, що банком і не заперечується.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд: стягнути з ПАТ «Вектор Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої А. М. на її користь 6 140,8 грн у рахунок погашення заборгованості по виплаті заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку; стягнути з ПАТ «Вектор Банк»в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої А. М. на її користь 8 300,98 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Вектор Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Савельєвої А. М. на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 5 208,63 грн (без утримання прибуткового податку та обов'язкових платежів), середній заробіток за час затримки виплат, належних звільненому працівнику у розмірі 8 300,98 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем у день звільнення ОСОБА_1 виплату всіх сум належних їй від підприємства проведено не було, сума заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 5 208,63 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 8 300,98 грн, своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені у залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. При цьому суд керувався нормами КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» та розглянув спір у загальному порядку, передбаченому для вирішення трудових спорів між працівником та роботодавцем.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «Вектор Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Вектор Банк» Савельєвої А. М. задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року змінено. Виключено з резолютивної частини посилання на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів Савельєву А. М.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на момент звільнення ОСОБА_1 з нею не був проведений повний розрахунок, тому позовні вимоги у частині стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволені відповідно до вимог трудового законодавства.

При цьому апеляційний суд виключив з резолютивної частини рішення місцевого суду посилання на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Вектор Банк», оскільки позов фактично було пред'явлено до банку, а не до Фонду.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду, ПАТ «Вектор Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Вектор Банк» Савельєвої А. М., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення у частині стягнення середнього заробітку за час затримки виплат, належних звільненому працівнику, та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у частині стягнення заборгованості по заробітній платі учасниками процесу не оскаржуються, тому колегією суддів відповідно до статті 400 ЦПК України не перевіряються.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково вирішили трудовий спір у загальному порядку, оскільки на час розгляду справи банк вже знаходився у процесі ліквідації, тому для цих правовідносин приорітетним є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Процес ліквідації банку унеможливлює стягнення коштів з банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення в оскаржуваній частині не відповідають.

Судами встановлено, що наказом ПАТ «Вектор Банк» від 12 липня 2016 року № 70-к ОСОБА_1 з 13 липня 2016 року було прийнято на посаду головного економіста Вінницького відділення № 1 ПАТ «Вектор Банк».

Згідно з наказом ПАТ «Вектор Банк» від 10 травня 2017 року № 126-к ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

У відповіді на адвокатський запит від 26 червня 2017 року № НОМЕР_1 «Вектор Банк» повідомило, що ОСОБА_1 працювала у банку з 13 липня 2016 року по 10 травня 2017 року. Заборгованість по заробітній платі та інших виплатах перед ОСОБА_1 за вищевказаний період складає 7 640,68 грн. Крім того у листі зазначено, що заборгованість не погашена через відсутність достатньої суми коштів на накопичувальному рахунку ПАТ «Вектор Банк».

Відповідно до платіжних доручень від 25 вересня 2017 року № 19, від 26 вересня 2017 року № 27 та від 26 жовтня 2017 року № 6 ПАТ «Вектор Банк» перераховано на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 500 грн, 1000 грн та 290 грн, відповідно.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що на день звільнення ОСОБА_1 виплату всіх належних їй від підприємства сум проведено не було, а своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені у залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. При цьому суди керувалися нормами КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» та розглянули спір у загальному порядку, передбаченому для вирішення трудових спорів між працівником та роботодавцем.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині погодитися не можна.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на підставі рішення правління Національного банку України від 21 березня 2017 року № 163-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Вектор Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22 березня 2017 року № 1104 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Вектор Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Вектор Банк» з 22 березня 2017 року до 21 березня 2019 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Савельєву А. М.

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з пунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Суди попередніх інстанцій ці положення Закону не врахували, не звернули уваги на те, що з 22 березня 2017 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Вектор Банк» з ринку.

На час розгляду справи у банку вже розпочато процедуру ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2001цс15.

Крім того, справа з подібними фактичними обставинами справи та вимогами була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, за результатом якого прийнято постанову від 29 серпня 2018 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-254цс18), у якій було висловлено наступний правовий висновок.

Відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після початку процедури ліквідації банку вимоги кредиторів задовольняються в порядку визначеної статтею 52 Закону черговості відповідно до реєстру акцептованих вимог. Включення вимог позивача до реєстру акцептованих вимог кредиторів є підставою для їх задоволення за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Порядок задоволення визнаних ліквідатором вимог кредиторів під час ліквідації банку не передбачає можливості задоволення вимог конкретного кредитора поза процедурою, встановленою Законом.

Відкликання Національним банком України на момент вирішення спору банківської ліцензії відповідача і початок процедури його ліквідації як юридичної особи зумовили для позивача настання правових наслідків, зокрема необхідність застосування спеціальної процедури пред'явлення майнових вимог до банку та їх задоволення у передбачених Законом порядку та черговості.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком (в якому запроваджена тимчасова адміністрація та/або розпочата процедура ліквідації) зобов'язань перед кредиторами, норми Закону є спеціальними; Закон є пріоритетним щодо інших нормативних актів України у цих правовідносинах.

Запровадження тимчасової адміністрації у банку та початок процедури його ліквідації унеможливлюють стягнення з банку коштів в інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

Отже, висновки судів про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення з банку сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є помилковими.

Таким чином, вирішуючи спір в оскаржуваній частині, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене вище уваги не звернули, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для стягнення з ПАТ «Вектор Банк» на корись позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку в загальному порядку, на підставі статті 117 КЗпП України.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судові рішення в оскаржуваній частині підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з банку середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Разом з тим ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за пунктом 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судових збір».

Відповідно до частини сьомої статті 141 ЦПК України якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантуваннявкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» Савельєвої АнниМиколаївни задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 грудня 2017 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 04 квітня 2018 року у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1до публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» у частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Судові витрати, понесені публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» за подання апеляційної скарги у розмірі 960 (дев'ятсот шістдесят) гривень та касаційної скарги у розмірі 1 280 (тисячу двісті вісімдесят) гривень, компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник Б. І. Гулько Є. В. Синельников С. Ф. Хопта Ю. В. Черняк