Справа № 266/2259/18
Провадженя№ 2/266/654/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20.12.2018 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.,

за участю секретаря Нетреба О.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 26.11.2015 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.06.2017 року, шлюб між сторонами розірвано. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, з дитиною не спілкується, не займається її вихованням, покладених законом обов'язків батька, не виконує. У зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду і просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог та не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи до суду не з'явився з невідомих суду причин, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно п. 2 ч.1 ст.164 СК України однією із підстав для позбавлення батьківських прав батьків або одного з них є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.11.2015 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_2, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 217, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Як вбачається із заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.06.2017 року, яке набрало законної сили 08.08.2017 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).

Згідно акту № 58 КСН «Портовський» від 26.03.2018 року, дитина проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 Одночасно зазначено, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований не був, але мешкав з грудня 2015 року по квітень 2016 року (а.с. 12).

З копії паспорту відповідача вбачається, що з метою перетину кордону України, йому була надана одноразова віза з 20.09.2015 року по 09.03.2016 року (а.с. 13-15).

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про міжнародне право» іноземці мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України. Отже, невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина є порушенням вимог чинного законодавства України.

Частиною 1 ст. 275 СК України встановлено, що іноземці мають в Україні такі ж права і обов'язки у сімейних відносинах, як і громадяни України, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року із змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 11-12 цього ж Закону, кожна дитина має право на проживання в сім*ї разом з батьками або в сім*ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні обов'язки щодо своїх дітей. Аналогічні приписи містить ст.. 141 СК України.

Згідно ст.. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім*ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї.

Згідно зі ст.. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурного та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм мораль; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції право права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отже з наведених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання покладених на нього, як на батька дитини обов'язків, участь у вихованні і утриманні дитини не приймає, а тому, наявні всі правові підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279, 280, 284 ЦПК України, ст. ст. 164, 165 СК України, суд

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району про позбавлення батьківських прав- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, підданого Йорданського Хашимітського Королівства, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, підданого Йорданського Хашимітського Королівства, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, судовий збір у розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Суддя Сараєв І. А.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1

ОСОБА_2, підданий Йорданського Хашимітського Королівства, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт НОМЕР_3 від 29.07.2015 року, АДРЕСА_1

Служба у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району, юридична, 87500, м. Маріуполь, пр. Миру, 70.