справа №619/1690/18
провадження №2/619/944/18
Рішення
іменем України
04 вересня 2018 року
Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Носачової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №619/1690/18,
імя (найменування) сторін та інших учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна»,
відповідач: ОСОБА_1,
третя особа: ОСОБА_2,
вимоги позивача: про звернення стягнення на предмет іпотеки,
представник позивача: ОСОБА_3
Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 проти позову заперечує, просить застосувати позовну давність, посилаючись на те, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2014 по справі № 640/7123/14-ц, яке набрало законної сили 18.09.2014 року, встановлено факт укладання кредитного договору №СNL-700/345/2006 від 27.04.2006 між Банком та ОСОБА_2, факт укладання договору факторингу 24.02.2012, за яким відбулась переуступка права вимоги за кредитним договором до Позивача, а також постановлено стягнути на користь Позивача суму заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 712 969,17грн. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у звязку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі. При цьому таке право згідно з умовами укладеного іпотечного договору виникає виключно у випадку направлення Іпотекодавцю та Боржнику ОСОБА_5 Повідомлення (цінним листом або листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в цьому Договорі) з вказівкою про загальну суму Боргових Зобовязань у строк, передбачений у ОСОБА_5 Повідомлені, в матеріалах справи відсутні докази будь-яких повідомлень Відповідача. Таким чином Позивач міг предявити позов до Іпотекодавця протягом чотирьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання: в даному випадку це 05.03.2014, оскільки ОСОБА_2 перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту, Позивач скористався своїм правом про стягнення всієї заборгованості за вказаним кредитним договором звернувшись до Київського районного суду м.Харкова, але Позивач своєчасно не скористався своїм правом звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі п.6.2,6.3 ОСОБА_5 договору оскільки Позивач позов до суду подав лише 07 травня 2018 року, тобто із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Додатковим підтвердженням цієї позиції є той факт, що в підпункті А пункту 6.2. іпотечного договору зазначено, Іпотеко держатель має право задовольнити із вартості Предмета Іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких підстав, несплати Боржником ОСОБА_6 будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі. Тобто на час прострочення першої чергової оплати Позивач, який на той момент отримав право вимоги за кредитним договором мав право ініціювати процедуру звернення на предмет іпотеки. Аналогічна правова позиція міститься в постанові судових палат у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року (справа № 6-116цс13).
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Відповідач у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її
Представник позивача у судове засідання не зявилася, в наданій заяві просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, 08.05.2018 судом направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо місця перебування та місця проживання відповідача та після надходження зазначених відомостей ухвалою суду від 01.06.2018 провадження по справі відкрито за правилами загального позовоного провадження, підготовче засідання призначено на 09-30год. 21.06.2018.
Згідно ухвали від 21.06.2018 закрито підготовче провадження та справу призначено для розгляду по суті на 14-00год. 14.08.2018.
14.08.2018 розгляд справи відкладено до 12-00год. 04.09.2018 за клопотанням відповідача для ознайомлення з матеріалами справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
27.04.2006 між Акціонерним комерційним Банком "Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (а.с.32), та ОСОБА_2 укладений Кредитний договір № СNL-700/345/2006, на підставі якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 12 000,00 Доларів США (а.с.8-11).
Згідно п.1.6. Кредитного договору (з підпунктами), позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов, встановлених п.1.5 цього Договору.
Відповідно до п.1.5.1 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку платежів (додаток №1 до Кредитного договору).
Як встановлено п. 4.1.1. за порушення прийнятих на себе зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку (Позивачу) пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум.
Пунктом 1.9.1 Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.07.2014 по справі №640/7123/14-ц стягнуто з ОСОБА_2 суму боргу за кредитним договором № CNL-700/345/2006 від 27.04.2006 в розмірі 240319,76грн. (а.с.29-30).

До теперішнього часу зазначене вище рішення суду не виконано.

27.04.2006 в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між АКБ «Райффайзенбанк Україна та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № PCNL-700/345/2006, відповідно до умов якого остання зобов'язалася відповідати перед Кредитором за повне та своєчасне виконання за кредитним договором позичальника ОСОБА_2

Відповідно до п. 3.1 договору іпотеки, предметом іпотеки є квартира № 73, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район смт Солоницівка вул. Пушкіна, 5, та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від 07.11.2002 року (а.с.13-16).

24.02.2012 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н та договір відступлення права вимоги, згідно з умовами яких ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором № CNL-700/345/2006 від 27.04.2006 та договором іпотеки № РCNL - 700/345/2006 від 27.04.2006 (а.с. 18-28).

Відповідно до статті 1 Закону України від 05 червня 2003 року № 898-IV «Про іпотеку» (далі Закон № 898-IV) іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

У статті 33 Закону № 898-IV передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття "позовна" вказує на форму захисту - шляхом пред'явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред'явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту).

Питання про об'єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії "право на позов у матеріальному сенсі" (право на захист) у контексті її співвідношення із суб'єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин.

Набуття права на захист, для здійснення якого встановлено позовну давність, завжди пов'язане з порушенням суб'єктивного матеріального цивільного права.

Суб'єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне.

Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Оскільки метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об'єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб'єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення субєктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

У пункті 6.2 Договору іпотеки передбачені іпотечні випадки (обставини), при настанні яких Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги, де зазначено в т.ч. несплата боржником будь-якої суми у строк та у порядку, який встановлено Кредитним договором (а.с.15).

Так, судом встановлено, що позивачем строк виконання зобовязання було змінено предявленням позову до ОСОБА_2 та ухваленням судом рішення 17.07.2014 про стягнення з останнього суми боргу. Цим банк як кредитор одночасно також змінив момент початку перебігу позовної давності за його вимогами, однак ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки лише у травні 2018 року, тобто з пропуском позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року у справі № 6-1674цс17, яка є обовязковою для застосування згідно ст.263 ЦПК України.

Враховуючи викладене, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови в позові.

У відповідності п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки у позові відмовляється, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю у позові Товариства з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна».

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення відповідно до п.п.15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України через Дергачівський районний суд Харківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (імя) сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальність «ОТП Факторинг Україна», , місцезнаходження: 03618 м. Київ вул. Фізкультури, 28-Д.

Відповідач: ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_2.

третя особа: ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Повне рішення суду складено 07.09.2018.

Суддя І. М. Нечипоренко