Справа №339/366/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.18 м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

з участю позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання дочки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_4 з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітної дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягненнян нею 23 років.

Вимоги позову обгрунтовує тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем у них народилася дочка ОСОБА_6, на утримання якої за рішенням Болехівського міського суду стягувались аліменти до досягнення нею повноліття .

На даний час дочка навчається на 2 курсі денної форми навчання за державним замовленням, ступеня бакалавра Прикарпатського факультету Національної академії внутрішніх справ.

На період навчання донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона не має можливості в повній мірі забезпечити повноцінне навчання та розиток дочки, яка потребує великих затрат, на харчування, проїзд до місця навчання, придбання підручників.

Дочка навчається на стаціонарній формі навчання і немає можливості працювати, а також немає ніякого іншого джерела доходів.

Відповідач не являється інвалідом, є працездатного віку, працює та отримує кошти, а тому має змогу утримувати дочку.

31.10.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого засідання.

20.11.2018 відповідач подав відзив, в якому вказує, що перебуває в шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей та безробітню дружину, а також він є опікуном недієздатної ОСОБА_7О.(а.с.44).

11.12.2018 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_8

Третя особа в судове засідання не зявилася, подала відзив, в якому позов не визнала та просить розгляд справи проводити у його відсутності( а.с.53).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в підготовче засідання не зявився, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку ( а.с.50).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача в підготовчому засіданні позов у зменшеному розмірі визнав в сумі 500 грн. та не заперечив щодо задоволення позову, подавши заяву про визнання уточнених позовних вимог. Підтвердив, що саме такий розмір аліментів відповідач спроможний сплачувати, виходячи з його матеріального становища.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову, передбачених ч. 4 ст. 206 ЦПК України та виносить рішення з підготовчого судового засідання відповідно до ст. 200 ЦПК України.

В підготовчому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли з сімейних відносин щодо розміру витрат на утримання повнолітної дочки на період навчання.

Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі, у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій 26.04.2018 року виповнилось 18 років (а.с.4) та проживає з позивачем, перебуваючи на її утриманні (а.с.44).

Повнолітня дочка ОСОБА_6 в даний час є студенткою 2 курсу Прикарпатського факультеті Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, термін навчання до 30.06.2020 (а.с.7).

Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, повнолітня дитина сторін дочка ОСОБА_6 дійсно навчається на денній формі за державним замовленням, ніде не працює і потребує надання матеріальної допомоги на своє утримання в період свого навчання.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

При визначенні аліментів суд з додерженням вимог ст.182 СК України, враховує, що дочка є повнолітньою, являється студенткою та продовжує навчатися, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, платник аліментів спроможний надати таку допомогу в розмірі, про що підтвердив його представник. і приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти щомісячно без урахування часу канікул в розмірі 500 грн.

При цьому, із вказаним позовом позивачка звернулась до суду 23.10.2018 року, а тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідач у відповідності до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК мав би сплатити судовий збір в сумі 704.80 грн в дохід держави.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, а відповідач подав заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 50 відсотків судового збору, тобто 352.40 грн.

Що ж стосується вимог позивача про стягнення судових витрат в сумі 1200 грн. на правову допомогу, то вони підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Ч. 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В підготовчому засіданні позивач та її представник стверджували, що квитанція на суму 1200грн., яка долучена до справи, свідчить про вартість складання позовної заяви.

В врахуванням викладеного, розміру задоволених позовних вимог, вартість часу, затвраченого представником для написання позовної заяви, суд приходить до висновку , що з з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в сумі 300 грн.

На підставі наведеного, ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов у зменшеному розмірі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4:

- на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 500 ( п"ятсот) гривень на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23 жовтня 2018 року на час її навчання у Прикарпатському факультеті Національної академії внутрішніх справ, без урахування часу канікул, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, а також судові витрати в розмірі 300 ( триста ) грн.

- судовий збір в дохід держави в сумі 352 ( триста п"ятдеся дві) грн. 40 коп. на розрахунковий рахунок за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м.Києві /м.Київ/ 22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача:899998, рахунок отримувача:6001, код класифікація доходів бюджету: 22030106.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Болехівський міський суд.

Найменування та ім'я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2/15 в м. Івано-Франківськ

ОСОБА_4 місце проживанняІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_8 - місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дата складання повного тексту рішення - 20 грудня 2018 року

Суддя Головенко О.С.

20 грудня 2018 року