РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5011/18

Провадження № 2/643/3752/18

05.12.2018 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Харченко А.М.

за участю секретаря - Горборукової М.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26.04.2017 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.06.2011 року у розмірі 46944 грн. 92 коп., витрат на сплату судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 06.06.2011 року ОСОБА_1 06.06.2011 року отримав кредит у розмірі 3700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту ОСОБА_2 керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підписом у заяві.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат.

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди Банку.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1, станом на 31.03.2017 року має заборгованість 46944 грн. 92 коп., яка складається з наступного:

- 3285 грн. 34 коп. заборгованість за кредитом;

- 37547 грн. 92 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 3400 грн. 00 коп. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина).

- 2211 грн. 66 коп. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання не зявився, направив до суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив розглянути справу за його відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що він дійсно 06.06.2011 року отримав кредит від позивача у сумі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36% на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки було встановлено три роки. У 2014 році - ним буди виконані умови кредитного договору, кредит ним був погашений в повному обсязі, він закрив кредитну картку та нову не отримував. При закритті ним карткового рахунку працівники ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомляли його про існування залишку заборгованості по картковому рахунку, також впродовж всього часу він не отримував від Банку будь-яких повідомлень про існування за ним заборгованості за кредитним договором. Але навіть незважаючи на це існують і інші підстави неправомірності позовних вимог позивача. Так, до позовної заяви позивач додав так званий розрахунок заборгованості за договором № 6 від 06.06.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 станом на 31.03.2018 року. Проте, даний розрахунок банку не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взятий судом до уваги, оскільки не підписаний особою яка має право складати такий розрахунок та не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків. 13 розрахунку заборгованості не зазначено дати та розміри погашення кредит) та відсотків по кредиту з посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди за які нараховані відсотки. До того ж позивачем до позовної заяви не долучено будь-яких належним чином оформлених первинних документів. Водночас, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». При цьому, наданий позивачем розрахунок заборгованості, не може бути віднесений до документів первинної бухгалтерської документації. Із врахуванням доказів, які надані позивачем на підтвердження існування кредитних відносин між ним та відповідачем, позов є безпідставним та задоволений бути не може.Анкета-заява підписана ним 06.06.2011 року, однак не місить істотних умов, що є не припустимим відповідно до норм цивільного кодекс України для кредитного договору. Також, до позовної заяви додані невідомі ''условия и правила предоставления банковских услуг, які не містять дати їх прийняття, а також не містять його підпису про ознайомлення з ними, що суперечить нормам ЗУ 'Про захист прав споживачів та не є складовою кредитною договору якщо вони не підписані позичальником. Також необхідно зазначити, що відповідно до розрахунку заборгованості, 01.04.2015 року відбулося підвищення відсоткової ставки по його кредитному договору, це вже в той час коли він вважав, що кредит ним погашено в повному обсязі. Дане підвищення відсоткової ставки не було узгоджено з ним та суперечить чинному законодавству відповідно до якого з 2009 року Банкам заборонено збільшувати відсоткову ставку в односторонньому порядку. Також у даному розрахунку фігурують якісь проплати ним по кредитному договору в 2015 році, яких він не здійснював з 2014 року. Також вважає, що позивачем пропущений строк па звернення до суду з даним позовом, оскільки відповідно до умов та правил строк дії договору складає 12 місяців, таким чином 06.06.2012 року так званий кредитний договір припинив свою дію та почався перебіг позовної давності, який сплив 06.06.2015 року, а з позовною заявою ОСОБА_2 звернувся в 2018 року пропустивши строк позовної давності встановлений ст. 267 ЦК України. ОСОБА_1 заявив про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що 06.06.2011 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами банку» складає між ним і банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві (а.с. 6).

Згідно з приписами положень ст.634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами та правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві.

З наданих банком розрахунків вбачається, що відповідач порушив умови договору, не сплачував нараховані банком відсотки, не погашав взяту суму кредитного ліміту, унаслідок чого станом на 31.03.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом у сумі 46944,92 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 3285,34 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 37547,92 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3400, 00 грн.; штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2211,66 грн. (а.с. 4 9).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України передбачено у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк , встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст.611, ч.1 ст.612 ЦК України.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як встановлено судом, банк звернувся до суду з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом 26.04.2018 року.

Згідно розрахунку заборгованості останній платіж було здійснено 25.03.2015 року. Інших дій з платіжною карткою, відповідно до вказаного розрахунку не здійснювалось.

Позивачем не надано доказів продовження строку дії картки або отримання відповідачем у ПАТ КБ «ПриватБанк» нової кредитної картки з іншим строком дії.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Оскільки останній платіж було здійснено 25.03.2015 року, а позов подано 26.04.2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої просила відповідач, суд приходить до висновку про відмову в позові в повному обсязі, у звязку з пропуском строку позовної давності.

В звязку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати, які складаються із судового збору, віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 264-265, 279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя Харченко А.М.