Справа №200/9696/18
Провадження №2/200/2993/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2018 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Єлісєєва Т.Ю. розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з вказаним позовом. В позові посилається на те, що 25.11.2016 року водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. ОСОБА_3 та вул.Пресової у м.Дніпро виїжджаючи на перехрестя з дороги другорядного значення на головну дорогу не переконався перед зміною напрямку руху, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим спричинив зіткнення з авто НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 після чого авто НОМЕР_2 зіткнулось з авто НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, чим було заподіяно механічні пошкодження та матеріальні збитки. Транспортний засіб ВАЗ 21104 д.н.з. НОМЕР_4 на момент виникнення події належав на праві власності позивачу. Наявність вини відповідача в ДТП підтверджується Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2017 року. Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на його користь завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 27461 грн. 54 коп. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2018 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного провадження.

Відповідачу було запропоновано надати відзив на позов, але від нього відзиву на позов не надійшло.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно доч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК (в редакції закону 2004 року),то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що 25.11.2016 року водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на перехресті вул. ОСОБА_3 та вул.Пресової у м.Дніпро виїжджаючи на перехрестя з дороги другорядного значення на головну дорогу не переконався перед зміною напрямку руху, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, чим спричинив зіткнення з авто НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 після чого авто НОМЕР_2 зіткнулось з авто НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_1, чим було заподіяно механічні пошкодження та матеріальні збитки.

На момент скоєння ДТП автомобіль НОМЕР_3 належав позивачу.

Постановою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2017 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. передбаченого ст..124 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з висновку експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку ТЗ від 18.01.2017 року за №4358, складеному експертом автотоварознавцем ОСОБА_5, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля НОМЕР_5 становить 27 461,54 грн.

15.07.2016 року ОСОБА_2 уклав з ПрАТ «СТ «Іллічівське» договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АК/0245462, про що позивачем власноруч зазначено у повідомленні про настання ДТП, яке ним було надіслано до ПрАТ «СТ «Іллічівське» 30.11.2016 року.

Отже, на момент скоєння ДТП, цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СТ «Іллічівське».

Так, даними відкритої пошукової бази МТСБУ підтверджується чинність полісу відповідача №АК/0245462 від 15.07.2016 року станом на 25.11.2016 року та наявність у страховика права на укладення договорів страхування.

Як зазначає позивач у позові, його заява про виплату страхового відшкодування ПрАТ «СТ «Іллічівське» станом на 15.05.2018 року не розглянута, не дивлячись на сплив строку, встановленого ст.36.2 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В цей же час, позивачем не надано до суду рішення ПрАТ «СТ «Іллічівське», прийняте в порядку ст.36.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до п.33.1.4 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

У відповідності до ст.22 цього Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції від 05.07.2012 року, чинній на сьогоднішній день, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові ВСУ від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, за пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обовязок з виплат страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Покладання обовязку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові внески, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, у відповідності до ст.3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачем не зазначено та не надано доказів попереднього звернення до суду з позовом до ПрАТ «СТ «Іллічівське» про стягнення страхового відшкодування.

Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача як власника наземного транспортного засобу застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», позивач у встановлений законом строк звернувся до останнього з повідомленням про настання ДТП, подав заяву про виплату страхового відшкодування, на момент укладення договору страхування у ПрАТ «СТ «Іллічівське» були відповідні повноваження, сторонами до суду не надано доказів прийняття страховою компаніє рішення про відмову у здійсненні/виплаті страхового відшкодування, суд вважає предявлення цього позову до відповідача, як завдавача шкоди, передчасним, оскільки вартість шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика та докази відсутності у страховика обовязку зі сплати страхового відшкодування відсутні.

За таких обставин, в задоволенні позову належить відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача, в межах, сплачених при поданні позову до суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Судовий збір не відшкодовувати.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва