Справа № 500/6804/18
Провадження № 2/500/3273/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Петрової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 червня 2012 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, б. 405, кв. 1, мотивуючи тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутній оригінал документа на спадкову квартиру.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця ОСОБА_4 на спадкову квартиру (договір обміну квартирами від 27.10.2004 року, реєстр № 5739, зареєстрований Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 66 а 39).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належала квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, б. 405, кв. 1, на підставі договору обміну квартири від 27.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в реєстрі за № 5739, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 66а/39 від 08.11.2004 року, що також підтверджено довідкою наданою комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 10.12.2018 року за № 1834.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І ЖД № 306950 від 13.06.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_4 померла 11 червня 2012 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, б. 405, кв. 1.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 32560186 від 28.11.2012 року інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 немає.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємцями за законом другої черги після смерті ОСОБА_4 є:

- сестра ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження ОСОБА_2 серії ІІІ ЕА № 313621 від 23.10.1991 року виданого Подчерскою сільською радою Вулканештського району, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 26.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на «Шумовську», а також свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії РШ № 456442 від 19.11.1946 року та актовим записом про шлюб № 1 від 04.01.1969 року складеного виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області, згідно якого ОСОБА_8 змінила прізвище на «Антонюк»;

- брат ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії РШ № 049731 від 14.08.1945 року та вищезазначеним свідоцтвом про народження ОСОБА_4 та актовим записом про шлюб згідно якого ОСОБА_8 змінила прізвище на «Антонюк»;

- брат ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 відмовилися на користь позивача ОСОБА_1.

В свою чергу позивач ОСОБА_1 у передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк звернувся до державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4, померлої 11 червня 2012 року, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 15.06.2012 року за № 597, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв'язку з чим задовольняє позов.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт серії МО № 550356, виданий Суворовським РВ УМВС України в Херсонській області від 10.06.1998 року, РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання зареєстроване за адресою: м. Херсон, Кіндійське шосе, б. 40, кв. 52) до ОСОБА_2 (паспорт громадянина ОСОБА_9 федерації № НОМЕР_2, код 512 005, виданий відділом внутрішніх справ м. Апатіти Мурманської області від 11.11.2003 року, місце проживання зареєстроване за адресою: російська Федерація, Мурманська область, м. Апатіти, вул. Зіновєва, б. 17, кв. 82), ОСОБА_5 (паспорт серії КМ № 168222, виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 18.08.2003 року, місце проживання зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 50, кв. 3) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 11 червня 2012 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, б. 405, кв. 1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.12.2018 року.

Суддя: ОСОБА_10