Провадження № 2/752/192/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.11.2018 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Павлюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідані в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

у жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом про визначення порядку користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що з 03 січня 1981 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року, шлюб між ними розірвано. Починаючи з 1988 року позивач разом з відповідачем набув права користування спірною квартирою, яка була надана позивачу та членам його сім"ї на підставі ордеру та договору найму. Розпорядженням № 8694 від 22 вересня 1994 р. Залізничної районної в м. Києві державної адміністрації вказана квартира була передана у спільну власність сторін з визначенням рівних часток кожного. На підставі цього розпорядження 22 вересня 1994 р. було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого позивач є власником 1/4 частини квартири.

Квартира АДРЕСА_1, загальною площею 72,3 кв.метри, житловою площею 46, 1 кв.метри, є трикімнатною, складається з житлової кімнати, площею 18,1 кв.метри, житлової кімнати, площею 17,0 кв.метри, житлової кімнати, площею 11,0 кв.метри, кухні, площею 8,1 кв.метри, вбиральні, площею 0,9 кв.метри, ванної кімнати, площею 2.6 кв.метри, коридору, площею 7,8 кв.метри, коридору, площею 5,0 кв.метри, та балконів, площею 0,8 квметри та 1,0 кв.метри.

На думку позивача, конструктивні особливості та внутрішнє планування житлового приміщення свідчать про можливість визначення порядку користування квартирою між співвласниками.

Зважаючи на те, що після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_6 вже фактично встановлений порядок користування квартирою, позивач просив визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши йому житлову кімнату, площею 11,0 кв.метрів, що відповідає його частці, а відповідачам виділити житлові кімнати, площею 18,1 кв.метрів, та 17,0 кв.метрів, а також балкон, площею 1,0 кв.метрів, залишивши у спільному користуванні сторін кухню, площею 8,1 кв.метри, вбиральню, площею 0,9 кв.метри, ванну кімнату, площею 2.6 кв.метри, коридор, площею 7,8 кв.метри, коридор, площею 5,0 кв.метри, та балкон 0,8 кв.метри.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13 листопада 2015 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 25 т.1)

У червні 2016 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про часткову зміну предмету позову. (а.с. 64 т.1)

Просить також усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на вказану квартиру шляхом зобов"язання ОСОБА_6 передати йому ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою. Зазначає, що відповідач ОСОБА_6 вчиняє дії, які порушують право позивача на користування спірною квартирою, оскільки вона 17 листопада 2015 року замінила вхідні двері до квартири та замок вхідних дверей без попереднього узгодження таких дій з позивачем, як співвласником. У зв"язку з неправомірними діями відповідача 17 листопада 2015 р. та 23 грудня 2015 року позивач звертався до Голосіївського РУ ГУ МВС Україїни в м. Києві із заявами про вчинення відповідачем дій, спрямованих на протиправне позбавлення позивача права користування квартирою, однак 23 листопада 2015 року та 23 грудня 2015 року йому було надано письмову відповідь про те, що порушені у зверненні питання мають характер цивільно-правового спору, який підлягає вирішенню судом.

ОСОБА_7 звернулася у суд із зустрічною позовною заявою про визначення порядку користування житловим приміщенням. (а.с. 82 т.1) Зустрічна позовна заява була прийнята до спільного розгляду з основним позовом.

ОСОБА_8 у серпні 2018 року подала до суду зустрічну позовну заяву про визначення порядку користування житловим приміщенням. (а.с. 145 т.2)

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2018 року зустрічна позовна заява ОСОБА_8 була повернена представнику позивача. (а.с. 156 т.2)

В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов повнстю.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечували проти їх задоволення, зазначивши, що у спірній квартирі з 1999 р. також зареєстрований та проживає син ОСОБА_9 - ОСОБА_5, який страждає на церебральний параліч та у зв"язку з станом свого здоров"я потребує окремої житлової кімнати.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних долях, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22 вересня 1994 року, виданого відділом приватизації Залізничної районної в м. Києві державної адміністрації на підставі розпорядження № 8694 від 22 вересня 1994 року (а.с. 16).

У квартирі зареєстровані всі співвласники: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 132)

Згідно з технічним паспортом квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 46,1 кв.метри, у тому числі площа ізольованих кімнат складає відповідно 18,1 кв.метр, 17,0 кв.метрі та 11,0 кв.метрів. Квартира обладнана балконом, площею 0,8 кв. метри, який об'єднаний з кімнатою, площею 18.1 кв. метри, а також балконом, площею 0,8 кв.метри. Загальна площа квартири становить 72,3 кв. метри (а.с. 17).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є колишнім подружжям. Вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 січня 1988 року. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року, шлюб між ними розірвано. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 р. рішення Апеляційного суду м. Києва від 03 вересня 2014 року залишено без змін. (а.с. 9-15)

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є доньками ОСОБА_2 від попереднього шлюбу, постійно проживають в Англії.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 підтвердила, що вона заперечує проти визначення конкретного порядку користування жилим приміщенням, оскільки це порушить її право на житлову площу, оскільки у спірній квартирі з 1999 р. також зареєстрований та проживає син ОСОБА_9 - ОСОБА_5, який страждає на церебральний параліч та у зв"язку з станом свого здоров"я потребує окремої житлової кімнати.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

На підставі ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками квартири не досягнуто згоди щодо порядку користування квартирою, належною їм на праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Судом встановлено, що частки сторін у праві власності на спірну квартиру є рівними і становлять по 1/4 від цілого, отже на кожного з них припадає по 11,525 кв. метрів житлової площі.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не може користуватися належною йому власністю через перешкоди, які створює йому відповідач, замінивши замки, позивач просив встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому у користування найменшу кімнату площею 11,0 кв. метрів, що не перевищує його частки у праві власності на житло та не порушує прав відповідачів, а відповідачам - кімнати, площею 18,1 кв.метри та 17,0 кв.метри, кухню, ванну, вбиральню, коридори та балкон, площею 0,8 кв.метри, залишити в загальному користуванні, зобов»язати відповідачів не чинити йому перешкод в користуванні вказаною кімнатою та іншими приміщеннями загального користування.

На підтвердження своїх доводів позивач надав висновок експерта № 3-20/03 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складений 20 березня 2018 року судовим експертом Українського центру судових експертиз ОСОБА_10, згідно якого порядок користування квартирою АДРЕСА_1, запропонований ОСОБА_1, не буде призводить до порушень вимог нормативної документації в галузі будівництва. (а.с. 49 т.2)

В судовому засіданні судовий експерт Українського центру судових експертиз Лісниченко С.В. підтримав наданий ним висновок.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, у зв"язку з чим вважає можливим встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату, площею 11,0 кв.метри, а відповідачам (ОСОБА_2) ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - житлові кімнати, площею 18,1 кв.метри, поєднану з балконом, площею 1,0 кв.метри, та 17,0 кв.метри; у загальному користуванні залишити кухню, площею 8,1 кв.метри, вбиральню, площею 0,9 кв.метри, ванну кімнату, площею 2.6 кв.метри, коридор, площею 7,8 кв.метри, коридор, площею 5,0 кв.метри, та балкон 0,8 кв.метри.

Доводи третьої особи, що даним рішенням порушуються його права користування спірним помешканням, оскільки кімнатою, яку суд виділив у користування позивача, він користується протягом всього часу проживання в даній квартирі, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою, оскільки у відповідності з вимогами ст.405 ЦК України житлове приміщення, яке мають займати члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, визначається його власником.

Також суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу ОСОБА_1 у користуванні квартирою. Між сторонами виникають конфліктні ситуації, пов'язані з користуванням житловим приміщенням. ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Голосіївського управління поліції ГУ НП в м. Києві із заявами від 17 листопада 2015 року та 23 грудня 2015 року з приводу усунення перешкод у користуванні спірною квартирою. (а.с. 201 - 205 т.1) Також ОСОБА_1 звертався з відповідною заявою до КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" ЖЕД-101. (а.с. 207 т.1)

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 не було надано доказів на спростування вказаних обставин.

За таких обставин, позивач ОСОБА_1, як співвласник спірної квартири, на підставі положень ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати. (а.с. 2, 63 т.1, 62 т. 2)

Керуючись статтями 317, 319, 321, 356, 368, 386, 391 та 405 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280 - 282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у користування житловим приміщенням та визначення порядку користування житловим приміщенням задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату, площею 11,0 кв.метри, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - житлову кімнату, площею 18,1 кв.метри, поєднану з балконом, площею 1,0 кв.метри, та жилову кімнату, площею 17,0 кв.метри; у загальному користуванні сторін залишити кухню, площею 8,1 кв.метри, вбиральню, площею 0,9 кв.метри, ванну кімнату, площею 2.6 кв.метри, коридор, площею 7,8 кв.метри, коридор, площею 5,0 кв.метри, та балкон 0,8 кв.метри.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 шляхом зобов"язання ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженка м. Житомир, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) передати йому ключі від вхідних дверей вказаної квартири та не чинити перешкоди у здійсненні ним права користування квартирою.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) та ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 1040 грн. 00 коп. судового збору та 8 900 грн. варстості дослідження в рівних частинах.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: