Справа № 440/621/18 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/811/263/18 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Фейір К.О.

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Буського районного суду Львівської області від 07 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення пені,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та стягнення пені.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 31 серпня 2002 року вона та відповідач перебували у шлюбі.

Від шлюбу у них народилось двоє дітей, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. та донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6

Рішенням Буського районного суду Львівської області від ІНФОРМАЦІЯ_1 вирішено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей сина у розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 06.10.2016 до досягнення дітьми повноліття.

Зі змінами у законодавстві, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розмір аліментів, стягуваних за означеним рішенням, на даний час є занадто низьким, не забезпечує належного матеріального утримання дітей.

Просить збільшити розмір стягуваних аліментів та стягувати з останнього в користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 10 квітня (дня подання даного позову) і до досягнення кожною дитиною повноліття. Крім того, виходячи з положення статті 196 СК України, просить стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 4 113,56 грн., згідно поданого розрахунку.

Оскаржуваним рішенням Буського районного суду Львівської області від 07 червня 2018 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 за рішенням Буського районного суду Львівської області від 25 травня 2017 року, та стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12 квітня 2018 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнуто ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_1, неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 4113(чотири тисячі сто тринадцять) гривень 56 копійок.

Стягнуто ОСОБА_4 в користь держави 704,80 гривень судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на те, щосудом не взято до уваги відсутність його вини щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів, так зазначає, що неустойка (пеня) позивачем нарахована починаючи з 06 жовтня 2016 року по березень 2018 року, тобто з часу звернення позивача з позовом про стягнення аліментів, однак судом не було взято до уваги те, що рішення Буського районного суду Львівської області набрало законної сили лише 05 червня 2017 року, виконавче провадження відкрито ще пізніше, а тому заборгованість, яка утворилася в період з 06.10.2016 р. по 05.06.2017 р., виникла не з його вини, оскільки в цей період не було підстав для стягнення аліментів, бо не було винесено рішення суду.

Вказує, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК (2947-14) умов -повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Просить рішення Буського районного суду Львівської області від 07 червня 2018 рокув частині стягнення неустойки з ОСОБА_4 за прострочення сплати аліментів в сумі 4 113 ( чотири тисячі сто тринадцять) гривень 56 копійок скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,поясненняпредставника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 31.08.2002 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3.

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочка ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 01.12.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.02.2017 р., шлюб між сторонами розірвано.

Згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 25.05.2017 р., з відповідача в користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття.

Відповідач офіційно не працює, перебуває на обліку в Буському центрі зайнятості з 24.05.2017 року, за період з 24.05.2017 року по 28.02.2018 року отримав дохід в сумі 11881,28 гривень, інших осіб на своєму утриманні немає, працездатний, у шлюбі з іншою особою не перебуває, крім того позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків України.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ст.48 Конституції України передбачено, що кожен громадянин України має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Це положення Основного Закону відтворює вимоги ст.25 Загальної декларації прав людини щодо забезпечення високої якості життя на засадах соціальної справедливості, досягнення гідного життєвого рівня.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів.

Стан здоров'я позивачки, матеріальне становище, які були на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів - не змінились, вона працює касиром на базарі в м. Буськ, однак даних коштів не вистачає на утримання двох дітей, які проживають з позивачем.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по аліментах від 01.02.2018 року, розрахованого старшим державним виконавцем Буського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області, щодо виконання виконавчого листа № 440/1343/16-ц., виданого 08.06.2017 року Буським районним судом за позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів, станом на 31.01.2018 року становить 4421,89 гривень (виконавче провадження № 54399396).

Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виниклі заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-81цс13, реєстр № 33609035 наведено правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, та стягнення з відповідача в користь позивачки на утримання дітей в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року.

Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такі підлягають стягненню з 12 квітня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.