Дата документу 15.08.2018 Справа № 554/3657/18
Провадження №2/554/2073/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2018 року

Октябрський районний суд м.Полтави

у складі: головуючого судді Кулешової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Колесніченко О.П.,

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

17 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2003 року, який було розірвано 29 квітня 2010 року. 30 липня 2011 року позивач зареєструвала шлюб із ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу позивачем взято прізвище ОСОБА_4. Від шлюбних стосунків з ОСОБА_2 30 січня 2004 року народилась донька ОСОБА_5, яка на даний час проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач з моменту розірвання шлюбу щомісячно надсилав їй поштою по 300 грн. на потреби дитини, а з січня 2018 року висилає грошові кошти в сумі 400 грн. На даний час вона не працює та шукає роботу, підробітки з метою забезпечити дитину всім необхідним, але доходів за місяць не вистачає для того, щоб повністю забезпечити дитину, яка навчається у 8-му класі загальноосвітньої школи. Дитині потрібно купувати продукти харчування, одяг, ліки у разі хвороби, оплачувати навчання у танцювальному гуртку та за участь у змаганнях з танців, а також на здійснювати додаткові витрати на дитину, які полягають у додаткових витратах на відвідування гуртку баскетболу при школі, оскільки заняття спортом потребує посиленого харчування, а також оплату послуг репетиторів з іноземної мови та алгебри. Позивач стверджує, що батько дитини ОСОБА_2 не бере участі у вихованні своєї дитини та ухиляється від свого обовязку утримувати її, оскільки, на думку позивача, грошових коштів у розмірі 400 грн., які він щомісячно надсилає поштовим переказом, вкрай недостатньо для її забезпечення, а тим більше для розвитку дитини, якій повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Неодноразові звернення позивача до відповідача з проханням змінити своє ставлення до дитини та надавати матеріальну допомогу у більшому розмірі останній залишив поза увагою, вихованням та забезпеченням дитини з 2010 року займається виключно позивач. Відповідач офіційно не працює, проте отримує мінливий дохід, якого достатньо для забезпечення життєвих потреб, аліменти нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає. Крім того, за весь термін з моменту розлучення з травня 2010 року, крім зазначених виплат у розмірі 300-400 грн., коштів та іншої допомоги від відповідача на утримання доньки позивач не одержувала. Вважає, що відповідач зобовязаний виплатити аліменти на користь їх спільної доньки ОСОБА_5 за минулий час. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, 30січня ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення аліментів з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, та стягнути з відповідача аліменти за минулий час за період з квітня 2015 року по квітень 2018 року включно у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Позивач у судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог, просила задовольнити позов у повному обсязі. Додатково зазначали, що позивач має автомобіль, який придбаний за його гроші та гроші батьків. Крім того, позивач була з дитиною на відпочинку за кордоном, проте відповідач грошових коштів на витрати дитині не пропонував. Разом із тим, батько бачиться із дитиною один раз на 2-3 місяці. З моменту розлучення перераховував по 300-400 грн., а після предявлення позову сплачував по 500 грн.

Відповідач під час розгляду справи у судовому засіданні зазначив, що він надає та буде і надалі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у добровільному порядку. Проте на теперішній час він не має доходу, але буде виконувати батьківські обов'язки належним чином, не відмовляється від дитини, як міг весь час її матеріально підтримував. Коли дитина приїжджала до нього, неодноразово давав грошові кошти, та за 8 років у позивача претензій до нього не було. Вважав можливим сплачувати 700-800 грн. на утримання дитини, оскільки у нього на утриманні є ще одна дитина. Не згоден з вимогою позивача про стягнення аліментів за минулий час. Крім того, відповідачем надані письмові заперечення проти позову, які останній підтримав та надав аналогічні пояснення.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні не заперечував проти вимог про стягнення аліментів, але просив задовольнити частково та стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700-800 грн., а у задоволенні вимоги про стягнення аліментів з відповідача за минулий період просив відмовити за необґрунтованістю.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії 1-КЕ № 124451, виданого 27 лютого 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави, 30 січня 2004 року народилась ОСОБА_5, батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_6, про що зроблено відповідний актовий запис №176 (а.с.10).

Згідно довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №2529 від 02 липня 2018 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із матірю ОСОБА_1 за адресою: бул.ОСОБА_7АДРЕСА_1, м.Полтава (а.с.44).

Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд вважає необхідним позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини задовольнити частково, враховуючи, що розмір аліментів, які відповідач сплачує ( 300-400 грн.), є заниженим та в достатній мірі не забезпечує потреби дитини.

Згідно з вимогами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, те, що відповідач є приватним підприємцем, працює, має нерегулярний, мінливий заробіток, інформація про доходи відсутня, що підтверджується довідкою про доходи з Державної податкової інспекції м.Полтави ГУ ДФС у Полтавській області (а.с.43). Відповідач офіційно не працює з 31 серпня 2009 року, що підтверджується відомостями трудової книжки АС №723280 (а.с.33-34), має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.30). Крім того, суд бере до уваги величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Тому, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у сумі 1000 грн.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, та не буде порушувати майнові права дитини, а також учасників справи.

Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. судом взято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому слід зауважити, що позивач посилається на здійснення нею додаткових витрат на розвиток дитини та необхідність у зв`язку з цим стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. щомісячно.

Так, відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом та ін.). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, статтею 185 СК України врегульовано порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, що не було предметом розгляду справи та позивачем позовні вимоги з цього питання не заявлялися.

Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідача за період з квітня 2015 року по квітень 2018 року суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені за умови, що позивач надасть докази вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, і що одержати їх вона не могла у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

Як на підставу для стягнення аліментів за минулий час з квітня 2015 року по квітень 2018 року позивач зазначає те, що з моменту розірвання шлюбу, з травня 2010 року, крім виплат по 300-400 грн., коштів та іншої допомоги від відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки позивач не отримувала, між тим, на неодноразові звернення надати матеріальну допомогу відповідач не звертав уваги. Доказів таких звернень позивачем не надано, відповідач заперечував щодо тверджень позивача щодо участі у вихованні дитини та відсутність коштів на достатнє утримання доньки, подібних звернень з боку позивача він не отримував. А отже, вбачається, що позивач не вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача (особисто до відповідача з проханням сплачувати аліменти не зверталась, не направлялись йому відповідні листи з таким проханням, не зверталась до його батьків з метою вплинути на нього та схилити до сплати аліментів, місця свого проживання відповідач не приховував) та не надала доказів ухилення ОСОБА_2 від сплати аліментів у розумінні положень ст.191 ч.2 СК України.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, позивачем не надані докази вжиття нею заходів щодо одержання аліментів з відповідача, і що одержати їх вона не могла у звязку з ухиленням останнього від їх сплати.

При цьому суд бере до уваги, що відповідачем добровільно надавалася допомога на утримання дитини після розірвання шлюбу у сумі 300 грн., а з січня 2018 року 400 грн., про що зазначила в позовній заяві та в судовому засіданні позивач та підтверджується оглянутими в судовому засіданні квитанціями про сплату аліментів на користь позивача.

Також із копій квитанцій щодо поштових переказів вбачається перерахування відповідачем грошових коштів на утримання дитини, а саме : 04.01.2018 року сумі 410 грн., 06.02.2018 року у сумі 410 грн., 13.03.2018 року у сумі 410 грн., 12.04.2018 року у сумі 410 грн., 11.05.2018 року у сумі 510 грн., 11.06.2018 року у сумі 510 грн. (а.с.31).

Згідно зі ст.191 СК України аліменти на утримання дитини слід стягнути з дня пред'явлення позову, тобто з 17 травня 2018 року.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 352,40 грн. судового збору на користь держави в частині задоволених вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд вважає допустити до негайного виконання.

На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_6), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_7)), на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 травня 2018 року до повноліття дитини.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 352,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 серпня 2018 року.

Суддя : Л.В. Кулешова