Провадження № 2/638/1605/18
03.09.2018 Дзержинський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді: Шишкіна О.В.
з участю секретаря: Комлєва Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2018 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи, що будучи належним чином повідомленим про час, день і місце розгляду справи, відповідач у судове засідання не зявився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також думку позивача, яка проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Заслухавши позивача, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що встановлено із свідоцтва народження І ЕД № 138031.
Згідно рішення Біловодського районного суду Луганської області від 16.03.2015 року між сторонами розірвано шлюб.
ОСОБА_3 на даний час є повнолітньою та студенткою ННІПО Харківського національного медичного університету IV рівня акредитації, на денній формі навчання за спеціальністю «Фізична терапія, ерготерапія», що підтверджується довідкою №185/2017-ФТЕ від 11.12.2017 року.
Таким чином, судом встановлено, що повнолітня ОСОБА_3 знаходиться на утриманні матері та не може самостійно заробляти собі на життя так як здобуває освіту, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи правними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей.
В силу ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст.199СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно доч.1ст. 200СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна,грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Виходячи з системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства, враховуючи, що ОСОБА_3 є повнолітньою та продовжує навчання, у звязку з чим не має власного заробітку та перебуває на утриманні матері, а відповідач є особою працездатного віку і може надавати матеріальну допомогу, оскільки доказів протилежного суду не надано, виходячи із обовязку батьків утримувати дитину, суд приходить до висновку про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 вікторії Геннадіївни, аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3, у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23річного віку.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 182, 191, 198-200 Сімейного Кодексу України, ч. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 5, 12-13, 81, 141, 258, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
ОСОБА_4 Геннадіївни , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт ВК407147, місце реєстрації: АДРЕСА_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3) до ОСОБА_2 (паспорт ВК479474, ІПН: НОМЕР_1, місце реєстрації: Луганська обл.., АДРЕСА_2), про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 (паспорт ВК479474, ІПН: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт ВК407147, місце реєстрації: АДРЕСА_1, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3) аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт МТ428962, ІПН: НОМЕР_2, місце реєстрації: АДРЕСА_4) яка є студенткою ННІПО Харківського національного медичного університету IV рівня акредитації, на денній формі навчання за спеціальністю «Фізична терапія, ерготерапія», аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23 річного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 13 грудня 2017 до закінчення навчання чи до досягнення дитиною 23 річного віку.
Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт ВК479474, ІПН: НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3) на користь держави 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Дзержинського районного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області. Відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом зазначеного строку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шишкін О.В.