Справа № 539/2722/18
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року

Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді Гудкова С.В.

з участю секретаря Яценко Л.І.

представників позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лубни цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на майнові паї та на обєкти нерухомості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на майнові паї та на обєкти нерухомості.

Свій позов мотивував тим, що 15.02.2005 року, згідно рішення загальних зборів співвласників майнових паїв відповідачі по справі: ОСОБА_3 майновий пай 7926 грн., ОСОБА_4 майновий пай 11014 грн., ОСОБА_5 майновий пай 14651 грн., ОСОБА_6 майновий пай 9655 грн., ОСОБА_7 майновий пай 6983 грн., ОСОБА_8 майновий пай 5097 грн., загальна сума майнових паїв 55326 грн., отримали на свої майнові паї у власність майно на загальну суму по залишковій вартості 29030 грн., а саме: будівлю складу у с.Матяшівка, залишковою вартістю 7910 грн., будівлю складу у с.Оріхівка залишковою вартістю 9750 грн., будівлю складу в с.Оріхівка залишковою вартістю 11370 гривень.

Вищевказане майно на загальну суму 55326 грн. власники майнових паїв відповідачі по справі, 15.02.2005 року передали йому, згідно акту приймання-передачі.

Починаючи з 15.02.2005 року по цей час він користується цим майном та його обладнанням. Протягом травня 2015 року він викупив у власників їх майнові паї, заплативши їм відповідну суму вартості і фактично став власником майнових паїв, однак, попередні власники паїв від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу ухиляються.

Позивач прохає суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю складу, загальною площею 1527 кв.м,, оціночною (ринковою) вартістю 88900 гривень, який знаходиться за адресою: с.Матяшівка вул.Депутатська,2б Лубенського району Полтавської області; на будівлю складу, загальною площею 1696,8 кв.м., оціночною (ринковою) вартістю 96650 грн., який знаходиться за адресою: с.Оріхівка вул.Центральна,2 ж, Лубенського району Полтавської області; на будівлю складу, загальною площею 1696,8 кв.м., оціночною (ринковою) вартістю 96650 грн., який знаходиться за адресою: с.Оріхівка вул.Центральна,2л Лубенського району Полтавської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, прохає задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи…Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень…Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи…Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях… Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що у законному порядку набув право власності на нерухоме майно, а саме: будівлю складу у с.Матяшівка, будівлі складів у с.Оріхівка, які було передано йому власниками майнових паїв ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, оскільки, згідно рішення загальних зборів співвласників майнових паїв від 15.02.2005 року (а.с.9-10) вказані громадяни на свої майнові паї, зокрема, ОСОБА_3 на суму 7926 грн., ОСОБА_4 - на суму 11014 грн., ОСОБА_5 - на суму 14651 грн., ОСОБА_6 на суму 9655 грн., ОСОБА_7 на суму 6983 грн., ОСОБА_8 на суму 5097 грн., ( загальна сума складає 55326 грн.) (а.с.11-13), згідно рішення загальних зборів співвласників майнових паїв від 15.02.2005 року (а.с.9-10) отримали на свої майнові паї у власність майно по залишковій вартості 29030 грн. - будівлю складу у с.Матяшівка, залишковою вартістю 7910 грн., будівлю складу у с.Оріхівка залишковою вартістю 9750 грн., будівлю складу в с.Оріхівка залишковою вартістю 11370 гривень, і передали позивачеві, згідно акту приймання-передачі (а.с.7-8).

Прийнявши зазначене нерухоме майно, з 15.02.2005 року позивач користується ним та його обладнанням, і як вбачається з договорів купівлі-продажу майнових паїв від 15.05.2015 року, укладених між позивачем ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, придбав у них це нерухоме майно, тобто позивач виконав свої грошові зобовязання, повністю сплативши вартість, вчинивши дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права переходу права власності на майно.

Однак, зареєструвати дані договори купівлі-продажу їх в установленому законом порядку у позивача немає можливості, оскільки відповідачі від нотаріального посвідчення ухиляються, мотивуючи це поганим станом здоровя.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як убачається з п.5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Статтею 328 ЦК України встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість (невичерпність) переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-якій спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності є правочин. Інші перелічені у главі 24 ЦК підстави набуття права власності деталізують вказане загальне правило. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду.

Згідно ст.657 ЦК України, Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

У відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсними.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач стверджує, що вони з відповідачами досягли усіх істотних умов договору, оскільки він сплатив їм кошти, а вони передали йому майно, яким він користується понад 3 роки і претензій до нього ніким не предявлено, однак, до цих пір, від нотаріального посвідчення договору відповідачі ухиляються, при цьому незрозуміло пояснюючи причин своєї відмови позивачеві.

Відмова відповідачів оформити нотаріально договір купівлі-продажу позбавляє права позивача зареєструвати своє право власності, оскільки, згідно ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

За відсутності у позивача можливості юридично оформити право власності на належне йому майно, останній вимушений був звернутись до суду і його порушене майнове право підлягає судовому захисту, а його позовні вимоги задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 293, 294, 295 ЦПК України, на підставі ст.ст.220, 328, 334, 638, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на майнові паї та на обєкти нерухомості задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт серії КО №067279, виданий Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 14.02.2000 року, мешканцем с.Оріхівка вул.Кільцева,13 Лубенського району Полтавської області, право власності на:

- будівлю складу, загальною площею 1527 кв.м,, оціночною (ринковою) вартістю 88900 гривень, який знаходиться за адресою: с.Матяшівка вул.Депутатська,2б Лубенського району Полтавської області;

- будівлю складу, загальною площею 1696,8 кв.м., оціночною (ринковою) вартістю 96650 грн., який знаходиться за адресою: с.Оріхівка вул.Центральна,2 ж, Лубенського району Полтавської області;

- будівлю складу, загальною площею 1696,8 кв.м., оціночною (ринковою) вартістю 96650 грн., який знаходиться за адресою: с.Оріхівка вул.Центральна,2л Лубенського району Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Текст повного судового рішення виготовлено 30.08.2018 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_9В.