20.07.2018 Єдиний унікальний номер 205/1271/18
Провадження №2/205/1509/18
20 липня 2018 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
за участю секретаря Попович Х.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
В С Т А Н О В И В :
23 лютого 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вказаним позовом (а.с.2-4), в якому посилаючись на викладені обставини та обґрунтування просить суд стягнути із ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договором позики в розмірі 20 000,00 грн. та судові витрати: судовий збір 704,80 грн. та витрати на правову допомогу 4 500,00 грн.
Ухвалою судді визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України.
Відповідачу направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п'ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.
У свою чергу відповідач будь-яких письмових заяв, клопотань та відзиву на позов не надавав. Крім того, до суду повернувся конверт з відправленням, що направлявся відповідачу із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ст..2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного між сторонами зобовязання за договором позики, на вимогу повернення грошових коштів у зв'язку із порушенням відповідачем умов його виконання.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20 червня 2016 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., зобовязавшись повернути в строк до 20 червня 2017 року (а.с.8).
Відповідно до приписів ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона передає іншій стороні у власність грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму позики.
Відповідно до ст. 1047 ЦПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за Цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Згідно ст. 1049 ЦПК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року по справі №6-1967цс15.
За змістом ст. 525 ЦПК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановленого договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання зобов'язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням зобов'язання.
Згідно статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з боку позивача, а тому підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо судових витрат, згідно статті 141 ЦПК України, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.3 ст.. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи повязані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Позивач просить суд відшкодувати судові витрати в сумі 704,80 грн. судовий збір та 4 500,00 грн. витрати на правову, надавши у підтвердження вказаних витрат квитанцію про оплату судового збору №0.0.965991861.1 від 16.02.2018 року, договір №07/02-01 про надання правової допомоги адвоката від 07.02.2018 року та розрахунок гонорару, рахунок та квитанцію про оплату послуг адвоката на суму 4 500,00 грн.
Згідно розрахунку наданих послуг адвокатом зазначеного у додатковій угоді №1 до договору №07/02-01 про надання правової допомоги адвоката від 07.02.2018 року вбачається, що вивчення адвокатом документів 1 година - складає 750,00 грн., підготовка позовної заяви, копіювання додатків, поштова відправка - 3 години складає 2 250,00 грн., участь у судових засіданнях 2 години складає 1 500,00 грн. (а.с.11).
Отже, суд враховує те, що вказана цивільна справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, тобто без проведення судового засідання, в якому б мав брати участь адвокат, у звязку із чим, вимоги про відшкодування судових витрат суд враховує, що витрати які поніс позивач за участь адвоката у судових засіданнях за 2 години, яка склала 1 500,00 грн. не повязані із розглядом справи, а тому відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 2-5, 7, 10-13, 76-82, 89, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 272, 279, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, грошові кошти за договором позики від 20.06.2016 року в сумі 20 000,00 грн. (двадцять тисяч грн.. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в сумі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.) та витрати на правову допомогу в сумі 3 000,00 грн. (три тисячі грн.. 00 коп.).
В іншій частині вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя В. С. Шавула