АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/5847/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 30 травня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позову зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 вересня 2003 року по 29 листопада 2017року, від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги, дитина повністю перебуває на утриманні матері. На підставі викладеного просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 3 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 23.12.2016 року і до повноліття дитини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1860 грн. щомісячно, починаючи з 28 грудня 2017 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивачка ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечувала, вважаючи рішення суду законним.

Відповідно до п.8 ч.1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала на те, що батько дитини хоча й приймає участь у житті дитини, надає матеріальну допомогу, проте розмір наданої відповідачем допомоги є недостатнім, а тому наполягає на стягненні аліментів у судовому порядку.

Задовольняючи позов в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 05 вересня 2003 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року було розірвано.

Від даного шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч.1 ст.155 СК України).

Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що син сторін проживає з матір»ю й знаходиться на її утриманні.

Як слідує зматеріалів справи, позивачка на даний час не працює, доходу не має.

Відповідач на даний час також не працює, доходу не має, що підтверджується трудовою книжкою, проте є працездатним і може сплачувати аліменти.

Також судом встановлено, що відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, сплачуючи необхідні додаткові витрати на заняття дитини, у тому числі у секції футболу, періодично придбає необхідні речі, продукти харчування в той період, коли дитина перебуває у нього, що підтверджується відповідними квитанціями та чеками.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача.

В пункті 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України &q?но;Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів&q?вс; від 15.05.2006 року роз'яснено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до Закону України &qu s;Про Державний бюджет України на 2018 рік&quЗа; прожитковий мінімум для дитини відповідного віку від 6 до 18 років визначений у розмірі 1860, 00 грн.

Судом встановлено, що відповідач аліментних зобов'язань перед іншими особами не має.

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції були враховані можливості платника аліментів, його матеріальне становище, матеріальне становище сина, його вік та потреби, дійсну участь батька в утриманні дитини, в зв'язку з чим суд прийшов до правильного висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в сумі 1860 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що визначений судом розмір аліментів в сумі 1860 грн. є значно великим з урахуванням того, що він добровільно надає сину матеріальну допомогу, зокрема, купує для дитини продукти харчування в той час, коли син знаходиться у нього, та інші речі, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки з наданих квитанції не можна встановити, що продукти харчування та певні речі купувались саме для дитини сторін.

Рішення суду в частині стягнення аліментів та визначення їх розміру відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права й не містить підстав для скасування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, безпідставно задовольнив позовні вимоги про стягнення аліментів, виходячи з того, що в діях відповідача відсутнє ухилення від виконання ним батьківських обов'язків, бажання позивачки призначити стягнення аліментів з відповідача за рішенням суду є переслідуванням її власних інтересів, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Враховуючи те, що сторони не мають взаємної домовленості про розмір сплати аліментів на дитину, син сторін проживає разом з матір'ю, тому остання скористалась правом, наданим їй чинним законодавством, на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з розміром стягнутого з відповідача ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

За нормами ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи слідує, що позивачка звернулась в суд з позовом у грудні 2017 року. Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2017 року становив 1600 грн., відповідно судовий збір при подачі позовної заяви повинен становити 640 грн. (1600 х 0,4розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Враховуючи викладене, сума стягнутого з відповідача на користь держави судового збору підлягає зменшенню з 704 грн. 80 коп. до 640 грн., що є мінімальним розміром встановленого судового збору. За таких обставин, рішення суду в цій частині необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 травня 2018 року в частині стягнення з ОСОБА_1 суми судового збору на користь держави - змінити, зменшивши розмір стягнутого судового збору з 704 грн. 80 коп. до 640 грн.

В решті дане рішення залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2018 р.

Головуючий:

Судді: