Провадження № 4-с/679/9/2018
Справа № 2211/1038/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Гавриленко О.М.,

секретар судового засідання Василюк Л.С.,

справа № 4-с/679/9/2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на дії державного виконавця,

за участю:

боржника ОСОБА_2,

представника боржника ОСОБА_1,

державного виконавця Патерухи І.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить поновити строк для подання скарги та скасувати постанову державного виконавця Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження №55850719 від 22 лютого 2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2012 року в справі №2/2211/461/2012 з ОСОБА_2 на користь Нетішинського професійного ліцею стягнуто 3321,84 грн.

20 лютого 2018 року стягувачем було подано заяву про стягнення заборгованості за виконавчим листом в сумі 1206,84 грн., що стало підставою для відкриття виконавчого провадження 22 лютого 2018 року №55850719.

Вважаючи оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження незаконною та такою, що підлягає скасуванню, заявниця вказує на наявність підстав для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, оскільки стягувач предявив такий після спливу строку на примусове виконання рішення суду, що визначений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявниця зазначає, що 29 жовтня 2012 року почався строк на примусове виконання зазначеного вище судового рішення, в звязку з чим у стягувача виникло право предявлення виконавчого листа до виконання, тому предявлення такого до виконання 20 лютого 2018 року свідчить про пропуск стягувачем строку предявлення виконавчого документу до виконання.

Мотивуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду зі скаргою, заявниця зазначила, що з оскаржуваною постановою ОСОБА_2 ознайомилася лише під час візиту до відділу ДВС 10 травня 2018 року. Вважає, що не виконання державним виконавцем вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» фактично позбавило боржника можливості подати скаргу в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 449 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) та ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 підтримали заявлені вимоги скарги, давши аналогічні зазначеним в скарзі пояснення. Також ОСОБА_1 зазначила, що представником ДВС не надано жодних доказів щодо правомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, а з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що відкриття провадження мало місце через пять років після винесення рішення суду.

Старший державний виконавець Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала на те, що дії державного виконавця при винесенні оскаржуваної постанови відповідали вимогам ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначила, що 27 грудня 2017 року виконавче провадження по виконанню рішення суду було закрите у звязку з неможливістю його виконання в повному обсязі. Повторно відкрите виконавче провадження 22 лютого 2018 року на підставі заяви стягувача від 20 лютого 2018 року, а тому вважає, що стягувачем не пропущено строк для повторного предявлення виконавчого листа до виконання.

Представник Нетішинського професійного ліцею, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які учасники посилалися, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити зважаючи на таке.

Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 17 жовтня 2012 року, яке ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 05 листопада 2013 року залишене без змін, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь Нетішинського професійного ліцею заборгованість за користування житлом та надані комунальні послуги, яка станом на 01 квітня 2012 року становить 3107,24 грн. та 214,60 грн. судового збору, а всього 3321,84 грн.

04 грудня 2012 року Нетішинським міським судом Хмельницької області на виконання вказаного вище рішення видано виконавчий лист, з даних якого судом встановлено, що такий було звернуто до примусового виконання, однак 27 грудня 2017 року в порядку п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернуто стягувачу.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, що визначено п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Як убачається з даних акту та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 21 грудня 2017 року, Нетішинському професійному ліцею в рахунок погашення заборгованості за вищезазначеним виконавчим листом передано належне ОСОБА_2 майно на загальну суму 2115 грн.

Таким чином, оскільки виконавчий лист № 2/2211/461/2012 від 17 жовтня 2012 року було повернуто державним виконавцем 27 грудня 2017 року, тому саме з цього часу слід обраховувати строк предявлення такого виконавчого листа до примусового виконання на протязі строку, визначеного ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», тобто до 27 грудня 2020 року.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України №1404-VIII «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 вказаного Закону виконавчі документи предявляються до примусового виконання протягом трьох років. Частиною 5 ст. 12 цього Закону передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Відповідно до п. 5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

При цьому, щодо норм ст. 5 розділу ХІІІ Закону №1404-VIII в контексті того, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, предявляються для виконання у строки, встановлені цим законом, тобто у трирічний строк, який унормований ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII, необхідно зазначити, що законодавцем визначено такий термін відносно виконавчих документів, річний строк предявлення яких до виконання розпочався в період дії Закону №606-ХІV та не завершився на час набрання чинності новим Законом «Про виконавче провадження» №1404-VIII, яким фактично його було пролонговано з одного до трьох років.

Предявляючи повторно 20 лютого 2018 року для примусового виконання виконавчий лист №2/2211/461/2012, Нетішинський професійний ліцей керувався Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, в звязку з чим, на переконання суду, останнім не було пропущено строк предявлення такого документа до виконання.

Оцінюючи аргументи представника боржника щодо факту відкриття виконавчого провадження через пять років після початку строку на примусове виконання судового рішення, суд зауважує, що такі є необґрунтованими. Будь-яких доказів, в порушення вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України, на підтвердження вказаних аргументів боржником та її представником суду не надано.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України.

Водночас, суд приймає до уваги аргументи боржника та її представника щодо поважності пропуску строку звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, з огляду на таке.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 з оскаржуваною постановою ознайомилася під час візиту до Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 10 травня 2018 року.

Про намір ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження свідчать дані заяви ОСОБА_2 від 19 березня 2018 року та повідомлення Нетішинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області №4278 від 26 березня 2018 року.

Вказаного в судовому засіданні представник Нетішинського міського відділу ДВС не оспорювала, не спростовують такого і аргументи зазначені в запереченні на скаргу, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в ході дослідження матеріалів справи.

Що стосується наданих до заперечення на скаргу копій фіскальних чеків та витягів з журналу відправки кореспонденції, то такі є неналежними та недопустимими доказами в розумінні ст. 77 та ст. 78 ЦПК України.

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що строк звернення скаржника до суду необхідно поновити. При цьому суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Керуючись ст.ст. 76-83, 258-261, 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, про поновлення строку для подання скарги задовольнити.

Поновити ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, строк для звернення із скаргою до суду на дії державного виконавця.

В задоволенні скарги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, на дії державного виконавця відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області або через Нетішинський міський суд Хмельницької області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.М.Гавриленко