Справа № 466/1623/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«25» червня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Павлишин К.І.

учасники справи: позивач приватне акціонерне товариство

«Акціонерна страхова компанія «ІНГО

Україна»

відповідач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

у с т а н о в и в:

У березні 2018 року приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" (далі ПрАТ «АСК «Інго Україна», позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхової виплати у розмірі 13665.17 грн. на підставі права зворотної вимоги в порядку суброгації.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.02.2017 року на перехресті вулиць Шевченка - ОСОБА_3 у м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та "Мітсубіші АSХ" р.н. НОМЕР_2, який був застрахований від ризику пошкодження в ДТП у ПрАТ "АСК "Інго Україна" згідно договору добровільного страхування № 640527221.16 від 18.04.2016 року.

Позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля завдану шкоду у розмірі 43162.74 грн. та набув право зворотної вимоги до відповідача і його страховика - ПрАТ "СК "Галицька" у загальному розмірі фактично сплачених грошових коштів.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ" р.н. НОМЕР_3 була застрахована у ПрАТ "СК "Галицька" згідно полісу № АЕ/6868172. Оскільки чинним законодавством встановлено обмеження виплати страхового відшкодування за полісом цивільної відповідальності шляхом відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахування значення фізичного зносу (оцінена шкода), - позивач вважає, що залишок завданої шкоди підлягає до стягнення з відповідача, як винуватця ДТП та особи, відповідальної за її відшкодування. У зв'язку із цим позивач вважає своє право порушеним, за захистом якого звернувся до суду в порядку позовного провадження.

В судове засідання, яке було призначено на 25 червня 2018 року о 14.00 год. представник позивача ОСОБА_2 не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку, та представником позивача ОСОБА_2 до суду було подано письмову заяву, зі змісту якої убачається, що він просить проводити розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у ній документів, та проти ухвалення заочного рішення в справі він не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку.

За згодою представника позивача ОСОБА_2 та у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів.

У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 25 червня 2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини, права та обовязки сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи по суті заявлених вимог судом було встановлено, що 11.02.2017 року на перехресті вулиць Шевченка - ОСОБА_3 м. Львові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та "Мітсубіші АSХ" р.н. НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень вказаних транспортних засобів. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_1, який порушив вимоги п.13.1. Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/1105/17 від 06.04.2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанова суду набрала законної сили 17.04.2017 року.

Транспортний засіб "Мітсубіші АSХ" р.н. НОМЕР_2 був застрахований від ризику пошкодження в ДТП у ПрАТ "АСК "Інго Україна" на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків № 640527221.16 від 18.04.2016 року. Договором страхування передбачено термін його дії з 18.04.2016 року до 17.04.2017 року. Страхова сума - 460000.00 грн., франшиза - 0.00 грн. Розділом 2 Договору страхування передбачено, що страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу, його складових частин, деталей або обладнання внаслідок: дорожньо-транспортної пригоди; пожежі; стихійного лиха; падіння предметів; попадання каміння; протиправних дій третіх осіб; угону. Виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального ремонту транспортного засобу. На випадок пошкодження транспортний засіб застрахований на умовах "Спеціалізована СТО", який передбачає визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля на підставі рахунків СТО.

Згідно рахунку СТО - ТОВ "Ніко-Захід" № 103 від 16.02.2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 складає 43162.74 грн. З метою підтвердження вартості відновлювального ремонту згідно рахунку СТО, наданого власником пошкодженого (застрахованого) транспортного засобу, позивачем була замовлено експертне дослідження. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 54 від 28.02.2017 року, виконаного судовим експертом ОСОБА_4, - вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4 складає 43988.15 грн. При цьому вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4, складає 29497.57 грн.

Позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля завдану шкоду у розмірі 43162.74 грн., шляхом оплати вартості відновлювального ремонту на підставі рахунку СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 2449 від 02.03.2017 року. Таким чином позивач набув право зворотної вимоги в розмірі фактично сплачених грошових коштів - 43162.74 грн.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим".

Згідно ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 980 ЦК України не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до пунктів 1.4., 1.6., 1.7. ст. 1, ст. 5, пункту 22.1. ст. 22, ст. 29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" особи, відповідальність яких застрахована, - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб. Власники транспортних засобів, юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Визначення розміру завданої матеріальної шкоди з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу (оціненої шкоди) здійснюється на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Мінюсту та ФДМУ N 142/5/2092 від 24.11.2003 року (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. п. 2.3. та 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

З п.2 резолютивної частини висновку експертного авто-товарознавчого дослідження № 54 від 28.02.2017 року вбачається, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4, внаслідок пошкодження під час ДТП 11.02.2017 року, на момент дослідження складає 29497.57 грн. Отже, вказана сума грошових коштів є межею відповідальності страховика відповідача - ПрАТ "СК "Галицька" відповідно до положень ст.29 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "ВАЗ" р.н. НОМЕР_3 на момент скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ "СК "Галицька" згідно полісу № АЕ/6868172, термін дії якого з 29.04.2016 року до 28.04.2017 року. Полісом передбачено лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілих осіб у розмірі 100000.00 грн. з франшизою - 0.00 грн. Враховуючи набуття позивачем права зворотної вимоги в межах фактично сплачених грошових коштів у розмірі 43162.74 грн., а також наявність ліміту відповідальності страховика відповідача у розмірі 29497.57 грн., - суд вважає, що решта завданої шкоди (в межах суми страхової виплати) у розмірі 13665.17 грн. (43162.74 грн. - 29497.57 грн.) підлягає до стягнення з відповідача, як винуватця ДТП та володільця джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеки.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 281, 282, 284 ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 979, 993, 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 9, 16, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22.1, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» грошові кошти в сумі 13 665, 17грн. (тринадцять тисяч шістсот шістдесят пять гривень сімнадцять копійок) та 1762,00 грн. (одну тисячу сімсот шістдесят дві гривень) понесених витрат по оплаті судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», , місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Бальварно-Кудрявська, 33, р/р 4395 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528;

відповідач: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: 79052, м. Львів, вул. Широка, 81/203-204.

Повний текст рішення оголошений 05 липня 2018 року.

Суддя ОСОБА_6