Справа № 648/1350/18
Провадження № 2/648/698/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року смт. Білозерка

Білозерський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Рибас А.В.,

за участю секретаря Кравченко В.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білозерка Херсонської області в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявлять самостійних вимог на предмет спору-приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову послалась на те, що 02.02.2017 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за умовами якого позивач отримала в позику від відповідача ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 10800 доларів США строком до 01.03.2017 року із поверненням суми позики в наступному порядку: до 16.02.2017 року-2100 доларів США, до 01.03.2017 року- 8700 доларів США. 04.09.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис №1318 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3Л грошових коштів в сумі 17200 доларів США за вказаним договором позики. 05.10.2017 року постановою державного виконавця Білозерського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Херсонській області було відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 447439,64 грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням діючого законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Всупереч вимогам ст. 88 Закону України «Про нотаріат» , Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, приватний нотаріус не перевірив чи подано стягувачем усі документи, зазначені у переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, та не переконався, що заборгованість позивача перед відповідачем є безспірною, а також що боржник отримала заяву стягувача про повернення позики. Посилаючись на те, що позивач 16.02.2017 року повернула відповідачу ОСОБА_3 2100 доларів США, що підтверджується відповідним власноручним записом відповідача на договорі позики, ОСОБА_2 вважає, що нотаріус зазначив у виконавчому написі невірну суму, яку позивач повинна сплатити відповідачу, що свідчить про існування спору. За таких обставин, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 04.09.2017 року №1318 про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 17200 доларів США.

Ухвалою Білозерського районного суду від 05.06.2018 року було відкрито провадження по справі в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання.

У визначений судом строк відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову,- приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 надіслав письмові пояснення щодо обставин вчинення виконавчого напису та завірені належним чином копії документів, на підставі яких цей напис було вчинено. При цьому пояснив, що ним були дотримані вимоги закону щодо порядку та підстав вчинення виконавчого напису нотаріусом, вважав, що оскільки боржник визнає договір і лише вказує на те, що ним ніби то здійснювалось часткове погашення за договором позики, суд має встановити дійсну суму заборгованості та перерахувавши можливо визнати виконавчий напис дійсним в частині розмиру реальної заборгованості.

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 14.09.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідач та третя особа, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, будь-яких заяв та клопотань не надали.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

02.02.2017 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_2, укладено договір позики НВО 603125, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за №87, за умовами якого (п.1, п. 2 договору) ОСОБА_2 отримала в позику від ОСОБА_3 до підписання цього договору грошові кошти в сумі 10800 доларів США, що станом на 02.02.2017 року відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 292464,00 грн. з зобовязанням повернути грошові кошти до 01.03.2017 року включно.

Відповідно до п. 6 договору позика має бути повернута до 01.03.2017 року включно у наступному порядку: до 16.02.2017 року-2100 доларів США, до 01.03.2017 року- 8700 доларів США. Відповідно до п. 10 вказаного договору, якщо позичальник не поверне позичені грошові кошти у порядку та в строки вказані у п. 6 цього договору, Позикодавець має право, починаючи з наступного дня після цього строку предявити цей договір до стягнення, в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. В разі невиконання договору позичальником встановлюється штраф у розмірі 40 доларів США за кожен день прострочення (п.11 договору). Згідно із п. 12 Договору, сторони домовились, що документом, який підтверджує безспірність заборгованості буде заява позикодавця, передана позичальникові на адресу, зазначену у цьому договорі у порядку, визначеному ст. 84 Закону України «Про нотаріат», у разі відмови позичальника від одержання заяви або повернення заяви через перевищення терміну зберігання, що підтверджено відповідною відміткою оператора поштового звязку, позичальник вважається таким, що повідомлений про її зміст.

Дослідженням оригіналу вищевказаного договору, наданого у судове засідання представником позивача, встановлено, що на зворотньому боці договору в правому нижньому кутку міститься рукописний напис «получила 2100 доларів 16.02.2017 року» та підпис позикодавця ОСОБА_3.

04.09.2017 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було вчинено виконавчий напис №1318 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3Л грошових коштів в сумі 17200 доларів США за вказаним договором позики, які не були виплачені у строк (в тому числі сума позики у розмірі 10800,00 доларів США, які ОСОБА_2 була зобовязана повернути до 01.03.2017 року, але станом на 09.08.2017 року не повернула. Прострочення виконання зобовязання на 160 днів (з 02.03.2017 року по 09.08.2017 року), а тому у відповідності до п. 11 договору ОСОБА_2 повинна сплатити штраф з розрахунку 40 доларів США за кожен день прострочення, що становить 6400 доларів США). Сума стягнення 17200, 00 доларів США.

05.10.2017 року постановою державного виконавця Білозерського районного відділу ДВС Головного управління юстиції у Херсонській області було відкрите виконавче провадження про стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів в сумі 447439,64 грн.

Судом встановлено, що 09.08.2017 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 із заявою про передачу заяви про порушення умов договору та видачу свідоцтва про передачу заяви, в якій вказала, що ОСОБА_2 не повернула в строк визначений у договорі 10800 доларів США та прострочила виконання зобовязання на 160 днів, а тому повинна сплатити штраф в сумі 6400 доларів США відповідно до п. 11 договору. Вказана заява була спрямована нотаріусом на адресу ОСОБА_2 цінним листом №246/02-24 від 09.08.2017 року на адресу вказану у договорі, що підтверджується описом вкладення та квитанцією установи звязку. Відповідно до долученої ксерокопії конверта, вказане повідомлення не було доставлено отримувачу ОСОБА_2 та повернуто приватному нотаріусу ОСОБА_4 з відміткою установи звязку, що адресат за зазначеною адресою не проживає.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, суд дійшов переконання, що цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ч.1ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02.09.1993 року «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженрого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Проте, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», суд дійшов висновку, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Судом встановлено, що на момент вчинення виконавчого напису у нотаріуса були відсутні докази про отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушення за договором позики від 02.02.2017 року, оскільки повернення письмового повідомлення з відміткою про не проживання особи за вказаною адресою не є належним повідомленням боржника відповідно до п. 12 договору.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умови що: 1) нотаріусу надані всі необхідні документі, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Враховуючи те, що нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності доказів отримання боржником (позивачем по справі) письмової вимоги про усунення порушень за договором позики і відсутності спору, за наявності фактичного спору між сторонами про розмір заборгованості за угодою, про що свідчить наявний напис на оригінальному примірнику договору позики про отримання 2100 доларів США відповідачем, висловлених позивачем під час судового розгляду справи заперечень щодо фактичного розміру заборгованості, суд приходить до висновку, що за таких обставин, визнати заборгованість за договором позики безспірною не можна, а відтак достатніх підстав для звернення до нотаріуса за виконавчим написом у відповідача ОСОБА_3 не було, а тому суд визнає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу з порушенням вимог ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ч.1 ст. 133, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, ст. 18 ЦК України, ст. ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», керуючись ст. ст. 6-13,76-81, 133, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_4 04.09.2017 року за №1318 про стягнення з ОСОБА_2 17200,00 доларів США таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН:НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН:НОМЕР_2, судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.В.Рибас