Справа № 163/804/18
Провадження № 2/163/272/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2, яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення навчання.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що дочка на даний час навчається на 3 курсі Шацького лісового коледжу на денній формі навчання і перебуває виключно на її утриманні, оскільки із досягненням 18-річного віку припинено стягнення з відповідача аліментів по утриманню дочки, як неповнолітньої дитини. У звязку із продовженням навчання дочка потребує відповідних витрат: оплати самого навчання, на проживання в гуртожитку, проїзд, придбання навчального приладдя, підручників, продуктів харчування. Позивачу самій утримувати дочку матеріально тяжко, а відповідач в добровільному порядку такої допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки має тимчасові заробітки за кордоном.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 19.07.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

30.07.2018 року відповідач в канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якому не заперечуючи свого батьківського обовязку утримувати дочку у звязку із навчанням. Вказав, що на утриманні він має ще неповнолітнього сина, на якого щомісячно сплачує аліменти в розмірі 930 гривень. Сам же він працює пилорамщиком у приватного підприємця, де отримує заробітну плату в сумі 2997,01 гривень. Стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі суперечить чинному законодавству, зокрема ст.200 СК України, яка вказує на вирахування аліментів в частці від заробітку(доходу). Крім цього, з 15.05.2018 року дочка ОСОБА_3 припинила навчання у звязку з академічною відпусткою до 15.05.2019 року, тому позов визнає лише в частині суми, яка обраховується від дня подання позову в суд по 15.05.2018 року.

У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, позивач відповіді на відзив не подала.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Із зазначеним позовом ОСОБА_1 звернулась в суд 10.05.2018 року.

Сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується матеріалами справи і письмовими заявами самих сторін.

08.09.2006 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва серії І-ЕГ №009550.

Рішенням Любомльського районного суду від 20.02.2006 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на дочку ОСОБА_3, як неповнолітню дитину, та іншу їх спільну дитину сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частки його заробітку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У звязку з досягненням дочкою ОСОБА_3 повноліття на даний час з відповідача стягуються аліменти лише на сина ОСОБА_5.

Згідно розрахунку державного виконавця розмір цих аліментів з квітня 2018 року становить 930 гривень та станом на 01.08.2018 року заборгованість по їх сплаті у відповідача відсутня.

Довідкою приватного підприємця ОСОБА_6 від 30.07.2018 року стверджено, що відповідач з 01.04.2018 року працює пилорамщиком, розмір його заробітної плати становить 2997,01 гривень.

З довідки Рівненської сільської ради Любомльського району від 30.07.20918 року та копій відповідних посвідчень встановлено, що відповідач проживає зі своїми батьками, які є пенсіонерами за віком, а батько також має статус «дитини війни».

Згідно поданих позивачем довідок №106 від 26.04.2018 року та №48/01-18 від 27.04.2018 року ОСОБА_4 навчається у Шацькому лісовому коледжі імені ОСОБА_7 з 01.09.2015 року. На момент видачі довідок є студентом 3 курсу денної форми навчання та за період з 01.09.2015 року по 24.04.2018 року нею сплачено 4120,00 гривень за гуртожиток та 11750,00 гривень за навчання.

Наданою відповідачем довідкою цього ж навчального закладу, датованою 30.07.2018 року, стверджено, що дочці сторін надана академічна відпустка з 15.05.2018 року по 15.05.2019 року у звязку з потребою у довгостроковому лікуванні.

Згідно із ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови №3 від 15.05.2006 року розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: продовження навчання після досягнення повноліття; недосягнення дочкою, сином 23 років; потреби в матеріальній допомозі у звязку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, потреба в матеріальній допомозі у формі аліментів має бути обовязково повязаною з навчанням, в разі припинення навчання право на таке утримання припиняється.

Частиною 2 статті 46 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв'язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров'я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку.

За змістом ч.4 ст.46 цього ж Закону поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що переривання навчання не позбавляє особу статусу студента навчального закладу, однак у цей період такий студент не виконує освітньої(наукової) програми, а відтак і не продовжує навчання, що в розумінні ст.199 СК України позбавляє його права на отримання матеріальної допомоги.

За своєю правовою природою аліменти, що стягуються за рішенням суду відповідно до положень ст.ст.181, 183, 184, 199, 200 СК України, мають регулярний щомісячний характер.

Таку ж вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно заявила позивач.

В справі встановлено факт навчання дочки сторін протягом лише 5 днів у період з 10.05.2018 року по 14.05.2018 року включно і припинення навчання через академічну відпустку.

Наведене приводить до висновку, що обставини, з якими позивач повязує свої вимоги, а положення ст.199 СК України можливість стягнення аліментів, зупинили свою чинність.

У звязку з цим суд вважає, що на даний час законні підстави для стягнення з відповідача аліментів відсутні, через що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому суд зауважує, що таке судове рішення не позбавляє позивача права після припинення академічної відпустки дочки звернутись до суду з аналогічним позовом.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд.

Імя позивача ОСОБА_1; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП НОМЕР_1.

Імя відповідача ОСОБА_2; місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4; РНОКПП НОМЕР_2.

Головуючий : суддя С.С.Чишій