Справа № 203/668/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Булеці А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому посилався на те, що за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2009 року з нього на користь останньої стягуються аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів доходів. Вважав, що призначений судом розмір аліментів підлягає зменшенню. Оскільки відповідно до рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2017 року було розірвано шлюб між ним та ОСОБА_5, з якою він має малолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого він також зобовязаний перераховувати аліменти. Крім того, він має на утриманні батьків, що є пенсіонерами. В звязку з цим, позивач просив зменшити розмір присуджених за рішенням суду аліментів з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів його заробітку.

В свою чергу ОСОБА_3 було подано позов до ОСОБА_1, в якому остання просила збільшити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду від 21.09.2009 року, до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на подорожчання рівня життя, збільшення в звязку із змінами в законодавстві мінімального розміру аліментів на дитину до 50% прожиткового мінімуму.

Ухвалою суду від 29.05.2018 року цивільні справи за вказаним позовом були обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1І, підтримав заявлений ним позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Проти задоволення позову ОСОБА_3 заперечував.

Представник позивачки ОСОБА_3 підтримав заявлений останньою позов. Проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечував та просив відмовити в задоволенні заявлених ним вимог, як необгрутованих та не підтверджених належними доказами.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2009 року у цивільній справі №2-2174/2009 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_1) було стягнуто аліменти на утримання дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2009 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03.07.2017 року у цивільній справі №192/43/17 вбачається, що останнім було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Від вказаного шлюбу останні мають малолітню дитину сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1,3 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Також вказаним вище Законом визначено, що до осіб, які втратили працездатність, належать особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані інвалідами в установленому порядку.

Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_1 копій пенсійних посвідчень своїх батьків та довідок щодо розміру отриманої ними пенсії вбачається, що останні є пенсіонерами за віком та отримують щомісячно пенсію не менше прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Будь-яких належних та достатніх доказів тому, що батьки знаходяться на його утриманні, розміру відповідних витрат, позивачем ОСОБА_1 суду не представлено.

А тому, суд відхиляє, як необґрунтовані та не підтверджені належними доказами відповідні доводи останнього щодо наявності у нього на утриманні непрацездатних батьків, як підставу для зменшення розміру присуджених з нього аліментів.

Також судом відхиляються доводи позовної заяви щодо наявності на утриманні вказаного позивача малолітньої дитини від іншого шлюбу - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

При цьому, судом враховується, що в судовому порядку аліменти на утримання вказаної дитини з ОСОБА_1 не стягуються та інших зобовязань за виконавчими документами він не має. Останній є здоровим та працездатним, має постійне місце роботи та постійний дохід.

В звязку з вищенаведеним, суд не вбачає достатніх підстав, які б свідчили про неможливість сплати ним аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду від 21.09.2009 року та приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 за необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.

В частині заявлених позивачкою ОСОБА_3 вимог про збільшення розміру присуджених аліментів до 1/3 частки з усіх видів заробітку відповідача ОСОБА_1, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в частині збільшення розміру аліментів з 1/4 до 1/3 частки від заробітку відповідача, оскільки позивачкою ОСОБА_3 не наведено будь-яких належних обґрунтувань та не надано будь-яких доказів, які б свідчили про наявність передбачених ст.192 Сімейного кодексу України підстав для збільшення їх розміру (зміна матеріального та сімейного стану одержувача аліментів, його стану здоровя та інш.).

Поряд з цим, суд вважає обґрунтованими вимоги в частині збільшення мінімального розміру присуджених аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме мінімальному розміру аліментів, встановленому законодавством на момент розгляду справи, а також виходячи із спільного обовязку батьків щодо утримання дитини, урівняє сторони в їх спільному обовязку щодо утримання дитини та буде відповідати інтересам останньої, забезпечить її належне утримання.

В звязку з цим, позовні вимоги ОСОБА_3 слід задовольнити частково та збільшити мінімальний розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.09.2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття, з дня набрання даним рішенням законної сили.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову ОСОБА_3 та звільнення останньої від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про удовий збір», з відповідача ОСОБА_1 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,192 СК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,76-80,141,211,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів задовольнити частково.

Збільшити мінімальний розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2009 року у цивільній справі №2-2174/2009 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини.

Стягувати з дня набрання законної сили даним рішенням суду аліменти з ОСОБА_1 (49038, м.Дніпро, вул.Мостова,2/14, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (49006, м.Дніпро, вул.Флотська,15/1, РНОКПП НОМЕР_2) на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 (49038, м.Дніпро, вул.Мостова,2/14, РНОКПП НОМЕР_1) на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23 серпня 2018 року.

Суддя С.Ю.Казак