Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 466/7010/16-ц

провадження № 61-7447 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Хопти С.Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова у складі судді Ковальчука О. І. від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області у складі колегії суддів:

Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І., від 29 серпня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», страхова компанія) про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 01 березня 2016 року у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Ford Escort», під його керуванням, та автомобіля «BMW», під керуванням водія ОСОБА_8 Внаслідок ДТП автомобілю, яким він керував, спричинені механічні пошкодження, вартість його відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 24 537,91 грн. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2016 року за фактом ДТП визнано винним ОСОБА_8, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив стягнути з

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування у розмірі 24 537,91 грн.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова

від 02 листопада 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 24 537,91 грн невиплаченого страхового відшкодування.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ДТП, унаслідок якої позивачу завдано майнової шкоди, сталася з вини ОСОБА_8, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, а тому страхова компанія повинна відшкодувати позивачу майнову шкоду, завдану пошкодженням автомобіля останнього.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відхилено, а заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова

від 02 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у заявленому останнім розмірі.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить скасувати судові рішення із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій помилково не застосували до спірних правовідносин положення статті 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», відповідно до якої, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Оскільки висновком експертного автотоварознавчого дослідження було визнано, що ремонт належного позивачу транспортного засобу є економічно необґрунтованим, вартість до ДТП вказаного автомобіля складала 24 537,91 грн, а після ДТП - 10 937,75 грн, то зі страховика слід було стягнути різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП у розмірі 13 600,16 грн. Однак суди на вказане уваги не звернули.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 березня 2016 року у

м. Львові сталася ДТП за участю автомобіля «Ford Escort», під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля «BMW», під керуванням водія ОСОБА_8 Внаслідок ДТП автомобілю, яким керував ОСОБА_4, спричинені механічні пошкодження.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 21 березня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_8 була застрахована згідно з договором обов'язкового страхування у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до статті 3 Законуобов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 30 Законутранспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 04 липня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля

«Ford Escort» з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначений ринковою вартістю автомобіля і складає24 537,91 грн.

При цьому експерт виходив із того, що така вартість визначена з урахуванням того, що відновлювати вказаний транспорт є економічно недоцільно, з огляду на вартість такого відновлення - 89 617,72 грн

(а. с. 23).

Відповідно до аварійного сертифіката від 27 вересня 2016 року вартість автомобіля «Ford Escort» після ДТП становить 10 937,75 грн (а. с. 84-85).

Задовольняючи позов про стягнення з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхового відшкодування у розмірі 24 537,91 грн, суди попередніх інстанцій у порушення вимог статей

212-214, 315 ЦПК України 2004 року помилково виходили із того, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля не перевищує його ринкову вартість, не звернули уваги на зміст експертного автотоварознавчого дослідження, відповідно до якого експерт визначив вартість відновлювального ремонту автомобіля його ринковою вартістю, з огляду на економічну недоцільність такого відновлення.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретних обставин і фактів, що спростовують такі доводи, і помилково залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Оскільки ремонт належного позивачу транспортного засобу є економічно необґрунтованим: вартість вказаного автомобіля до ДТП складала

24 537,91 грн, а після ДТП - 10 937,75 грн, то із страховика слід було б стягнути різницю між вартістю автомобіля до та після ДТП у розмірі 13 600,16 грн.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції, яке залишене без змін судом апеляційної інстанції, підлягає зміні в частині стягнення з

ПрАТ ««Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 24 537,91 грн, зменшивши розмір такого відшкодування в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням положень пункту 30.2 статті 30 Закону, до 13 600,16 грн (24 537,91 грн - 10 937,75 грн).

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішень судів попередніх інстанцій в частині розміру страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова

від 02 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 29 серпня 2017 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 13 600,16 грн.

В іншій частині судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: О. В. Білоконь

Б.І. Гулько

Є. В.Синельников

С.Ф. Хопта