233 № 233/3446/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

18 липня 2017 року позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» в особі Костянтинівського відділення АБ «Експрес-банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № 146620/30/к від 20 березня 2014 року, укладеного між банком і ОСОБА_2, останній отримав споживчій кредит в сумі 14000,00 гривень строком на 24 місяці з 20.03.2014 року по 20 березня 2016 року зі сплатою 28,0 % річних за користування кредитними коштами. При цьому відповідач зобовязався погашати кредит та відсотки за користування кредитом щомісяця шляхом безготівкового перерахування на відкритий поточний рахунок, або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця в розмірах та строки, встановлені у Додатку №1 до договору. Банк надав відповідачу вказані кредитні кошти, а відповідач ОСОБА_2 кредитні зобовязання порушував, останній платіж було зроблено 30 листопада 2015 року, у звязку з чим станом на 12 липня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 11263,55 грн., несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 11402,82 грн., а також інфляційних нарахувань в сумі 4634,30 грн., а разом 27300,67 грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, з відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 146620/30/пр від 20 березня 2014 року, відповідно до умов якого, поручитель зобовязався гасити платежі по кредиту ОСОБА_2, та несе солідарну з останнім відповідальність.

У звязку з цим, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 27300,67 грн. та судові витрати.

До суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» про залучення до участі у справі правонаступника позивача в звязку з тим, що ОСОБА_4 акціонерне товариство «Акціонерний банк «Експрес-Банк» реорганізовано шляхом приєднання до ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», на підтвердження чого до клопотання долучено копію передавального акту, затвердженого рішенням загальних зборів ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» від 04 грудня 2017 року та рішенням загальних зборів ОСОБА_1 акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» від 04 грудня 2017 року; витяги з протоколів загальних зборів акціонерів ОСОБА_1 акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» відповідно (а.с.105-106).

Ухвалою суду від 05.02.2018 року вказане клопотання позивача було задоволено (а.с.124).

Представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності .

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_6 у судове засідання не зявився, надав клопотання згідно якого заперечень з приводу вимог до ОСОБА_2 особисто не заявив, а просив відмовити у частині позовних вимог до співвідповідача ОСОБА_5 у звязку із пропуском позивачем строку предявлення вимог до поручителя, відповідно до ст.559 ЦК України (а.с.127).

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявився.

Зясувавши вищенаведену позицію сторін, дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 146620/30/к від 20 березня 2014 року, укладеного між банком і відповідачем ОСОБА_2, останній отримав споживчій кредит в сумі 14000,00 гривень строком на 24 місяці з 20.03.2014 року по 20 березня 2016 року зі сплатою 28,0 % річних за користування кредитними коштами. При цьому відповідач зобовязався погашати кредит та відсотки за користування кредитом щомісяця шляхом безготівкового перерахування на відкритий поточний рахунок, або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця в розмірах та строки, встановлені у Додатку №1 до договору (а.с.8-10). Банк надав відповідачу вказані кредитні кошти (а.с.11), а відповідач ОСОБА_2 кредитні зобовязання порушував, останній платіж було зроблено 30 листопада 2015 року, у звязку з чим станом на 12 липня 2017 року утворилась заборгованість за кредитом у сумі 11263,55 грн., несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 11402,82 грн., а також інфляційних нарахувань в сумі 4634,30 грн., а разом 27300,67 грн. (а.с.5-7).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, з відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 146620/30/пр від 20 березня 2014 року, відповідно до умов якого, поручитель зобовязався гасити платежі по кредиту ОСОБА_2, та несе солідарну з останнім відповідальність (а.с.18-19).

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Тобто предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16 та в інших.

ОСОБА_7 Верховного Суду при розгляді справи № 408/8040/12 у постанові від 13 червня 2018 року погодилась з таким висновком і не вбачає підстав для відступлення від нього.

Тобто, у разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Тому у даному випадку, у задоволені позову до поручителя слід відмовити. Останній платіж внесений позичальником 30.11.2015 року, а наступний термін платежу за договором був визначений до 31.12.2015 року (включно), а тому з 01 січня 2016 року несплачена заборгованість вважається простроченою. Тобто кінцевою датою звернення позивача до поручителя із позовом є, відповідно, 01 червня 2016 року. Позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 подано лише 18 липня 2017 року, тобто із пропущенням встановленого строку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Суму заборгованості слід стягнути лише із позичальника ОСОБА_2, оскільки ним та його представником ця сума не оспорюється.

У звязку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути витрати, повязані зі сплатою судового збору в сумі 1600,00 грн. (а.с.1).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 133, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 08 січня 1993 року, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором №146620/30/к від 20.03.2014 року станом на 12 липня 2017 року, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 11263 грн. 55 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11402 грн. 82 коп., інфляційних нарахувань у сумі 4634 грн. 30 коп., а всього 27300 (двадцять сім тисяч триста) гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, який народився 08 січня 1993 року, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 акціонерному товариству Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» - відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 24 травня 2018 року, повний текст рішення виготовлено до 03 червня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законно сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, повністю або частково до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя