Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 532/1645/16-ц

провадження № 61-24107св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області

від 14 листопада 2016 року у складі судді Омельченко І. І. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Дорош А. І., Триголова В. М.,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_8, після смерті якої залишилася спадщина. У встановлений законом шестимісячний строк позивач у зв'язку з хворобою не подала заяви до нотаріальної контори. Позивач зазначала, що неодноразово приїздила до

м. Кобеляки для того, щоб звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність останнього, не змогла вчасно подати таку заяву.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено ОСОБА_4 додатковий строк, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом трьох місяців після вступу в законну силу рішення суду.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому згідно з положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України вимоги ОСОБА_4 про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є обґрунтованими.

У січні 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, а висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають дійсним обставинам справи.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є рідною дочкою ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги на майно померлої, а тому мала право звернутися до нотаріальної контори в період з 01 березня 2016 року по 01 вересня 2016 року із заявою про прийняття спадщини.

З постанови Кобеляцької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 вересня 2016 року встановлено, що в нотаріальній конторі заведена спадкова справа № 511/2016 після померлої ОСОБА_8 З заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини 08 вересня 2016 року, тобто після встановленого законом строку для прийняття спадщини, в зв'язку з чим у видачі свідоцтва про прийняття спадщини позивачці було відмовлено.

З наданих ОСОБА_4 довідок про стан її здоров`я встановлено, що позивач дійсно часто хворіє. Згідно з довідки Бутенківської амбулаторії Кобеляцького центру первинної медико-санітарної допомоги від 06 жовтня 2016 року

ОСОБА_4 в період з 20 серпня 2016 року по 05 вересня 2016 року отримувала стаціонарне лікування вдома.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року, встановивши, що ОСОБА_4 пропустила строк на прийняття спадщини у зв'язку з тим, що хворіла, суд дійшов правильного висновку про те, що дана обставина є поважною причиною пропуску ОСОБА_4 строку для прийняття спадщини та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 13 грудня

2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська