АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1815/18Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Линдюк В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Фетісової Т.Л., Пономаренка В.В.

секретар: Торопенко Н.М.

учасники справи:

особа, яка направила подання до суду - головний державний виконавець Корсунь - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ;

особа, що подала апеляційну скаргу - ОСОБА_5;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Корсунь - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2018 року головний державний виконавець Корсунь - Шевченківського районного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області - Мельниченко Н.О. звернувся в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6.

Посилався на те, що на виконанні в Корсунь-Шевченківському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області, перебуває виконавче провадження за виконавчим листом від 01 березня 2016 року № 699/538/15-ц/71, виданим Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вирішення спору щодо спілкування з онукою та участі у її вихованні.

Вказував, що державний виконавець неодноразово здійснював виклики ОСОБА_6, однак вони останнім були проігноровані.

Здійснювалися неодноразові виходи державного виконавця по місцю проживання ОСОБА_6 про що складалися відповідні акти та надавалися пояснення ОСОБА_6

Державним виконавцем виносилися постанови про накладення штрафу на ОСОБА_6

13 грудня 2016 року в.о. начальника Корсунь - Шевченківського РА ДВС ГТУЮ у Черкаській області, направлено подання про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності згідно статті 382 ККУ.

Однак, ОСОБА_6 не виконується виконавчий лист за рішенням суду.

Просив тимчасово обмежити ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань згідно рішення суду.

Ухвалою Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2018 року у задоволенні подання головного державного виконавця Корсунь - Шевченківського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області - Мельниченко Н.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_6, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та не застосовано закон, що підлягає застосуванню, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою подання державного виконавця задовольнити.

Вказувала, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що на ОСОБА_6 рішенням Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2015 року не покладено жодних обов'язків, а тому відсутні підстави для задоволення даного подання є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону.

Також, вказувала, що судом не враховано положення статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не подавався.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Статтею 351 ЦПК України встановлено, що судами апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд в межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Заслухавши пояснення учасників справи, які з»явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи в задоволенні подання головного державного виконавця Корсунь - Шевченківського районного відділу ДВС ГТУЮ у Черкаській області, суд першої інстанції виходив з того, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань. За виконавчим листом у ОСОБА_8 є лише право, яке вона не може реалізувати. Оскільки рішенням суду не передбачено жодного зобов'язання покладеного на ОСОБА_6 підстави для обмеження останнього в праві виїзду за межі України - відсутні.

Колегія суддів не може повністю погодитися з даними висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 09 листопада 2015 року було видано 01 березня 2016 року виконавчий лист. Відповідно до якого, встановлено для ОСОБА_5 можливість на спілкування та участь у її вихованні онуки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з батьком ОСОБА_6, зареєстрованим та проживаючим на даний час по АДРЕСА_1, або у батьків, по АДРЕСА_2, наступним чином:

1. право ОСОБА_5 на побачення з дитиною у понеділок, суботу з 16 до 18 години для проведення прогулянок, а при непогоді - вдома, по місцю проживання ОСОБА_5, за адресою: вул. Котовського, 3/17, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаська область;

2. право ОСОБА_5 кожної першої та третьої неділі кожного місяця забирати онуку до себе додому по місцю проживання на одну добу з 15 години неділі до 15 години понеділка;

3. право ОСОБА_5 на другий день після дня народження дитини: 30 січня кожного року, а також на другий день Новий рік 02 січня кожного року, на другий день Різдва 08 січня кожного року, забирати онуку до себе додому по місцю проживання з 13 години до 19 години;

4.дозволити ОСОБА_5 один раз на рік в період відпустки позивача брати дитину на п'ятнадцять діб для проживання із позивачем та здійснення позивачем з онукою оздоровчих поїздок.

Встановлено, що у визначені вказані дні, години позивач забирає дитину з місця її проживання чи перебування (дитячий садок, школа, тощо) до себе додому і повертає дитину за місцем її постійного проживання, передаючи батькові чи іншим повнолітнім членам сім'ї.

Постановою державного виконавця від 14 березня 2016 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 01 березня 2016 року № 699/538/15-ц/71 та вказано боржником у ньому ОСОБА_6, а стягувачем - ОСОБА_5

Відповідно до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Реалізація цих прав здійснюється шляхом звернення до суду в порядку ст. 441 ЦПК України з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до норм статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Статтею 64 -1 ЗУ «Про виконавче провадження», редакція якої діє з 28 серпня 2018 року, встановлено порядок обмеження у праві виїзду за межі України при виконанні рішень про встановлення побачення з дитиною, тобто виконання рішень немайнового характеру.

Відповідно до положень вказаної статті, виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У своєму поданні державний виконавець вказував на те, що державним виконавцем 09 липня 2018 року, 16 липня 2018 року, 23 липня 2018 року, 30 липня 2018 року, 27 вересня 2018 року, 03 вересня 2018 року, 10 вересня 2018 року, 24 вересня 2018 року, 01 жовтня 2018 року, 08 жовтня 2018 року було здійснено вихід за адресою ОСОБА_6 (АДРЕСА_1 м. Корсунь - Шевченківський), однак боржник двері не відчинив.

Із актів наданих в матеріали справи за 03.09.2018 року, 10.09.2018 року, 10.09.2018 року, 24.09.2018 року, 01.10 2018 року та 08.10.2018 року, складених після визначення Законом України «Про виконавче провадження» порядку виконання рішень про встановлення побачень з дитиною, вбачається виходи державним виконавцем за місцем проживання ОСОБА_6 здійснювались тільки по понеділкам і двері в будинку № 32/1 по вул.. Симоненка ніхто не відкрив. Пояснення у ОСОБА_6 з приводу причин невиконання рішення у вказані дні державним виконавцем отримані не були.

Із пояснень ОСОБА_6 даним в ході розгляду апеляційної скарги вбачається, що останній працює і в робочі днів перебуває, в тому числі в понеділок, на роботі до 18.00 години. Дана обставина також підтверджується актом державного виконавця від 08.10.2018 року (а.с. 43), відповідно до якого був здійснений вихід по місцю роботи ОСОБА_6 «Ін-Тайм» де йому було роз»яснено про зміни в законодавстві.

Частиною 3 статті 64-1 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Враховуючи, що 03.09.2018 року, 10.09.2018 року, 10.09.2018 року, 24.09.2018 року, 01.10 2018 року та 08.10.2018 року рішення суду боржником не було виконано в зв»язку з тим, що останній перебував на роботі, і дані пояснення ОСОБА_6 підтверджуються матеріалами справи, що є поважною причиною невиконання рішення суду, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України - відсутні, оскільки обов»язковою умовою застосування вказаного обмеження є саме невиконання рішення без поважної причини. Однак, як вбачається із матеріалів справи? подання державного виконавця про тимчасове обмеження права ОСОБА_6 на виїзд за межі України, обґрунтування невиконання рішення суду боржником без поважних причин взагалі не містить.

Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, колегія суддів також враховує, що відповідно до рішення суду від 09 листопада 2015 року визначено право на побачення ОСОБА_10 з онукою також і в інші дні крім понеділка. Однак в матеріалах справи дані про невиконання рішення ОСОБА_6 в інші дні, крім понеділка, коли він перебуває на роботі - відсутні.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що подання не підлягає задоволенню з тих підстав, що рішенням суду на ОСОБА_6 не було покладено ніякого зобов»язаннь є помилковим, оскільки порядок виконання рішень даної категорії визначений положеннями ЗУ «Про виконавче провадження» та полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції при розгляді подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України були неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи та були неправильно застосовані норми матеріального права, а саме незастосовано закон, який підлягав застосуванню, колегія суддів вважає, що ухвалу суду необхідно скасувати та прийняти у справі нову постанову про відмову в задоволенні подання з інших підстав. Апеляційну скаргу ОСОБА_5 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376,381, 382, 383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області від 18 жовтня 2018 року у справі за поданням головного державного виконавця Корсунь - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 - скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою подання головного державного виконавця Корсунь - Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку та за умов викладених в статті 389 ЦПК України.

Судді Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова

В.В. Пономаренко

Повний текст постанови складений 19 грудня 2018 року.