ПОСТАНОВА

Іменем України

31 серпня 2018 року м. Кропивницький

справа № 404/2180/18

провадження № 22-ц/781/1397/18

Апеляційний суд Кіровоградської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

ОСОБА_1 (головуючий, суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Національний авіаційний університет,

треті особи Льотна академія Національного авіаційного університету, начальник Льотної академії Національного авіаційного університету,

розглянув у судовому засіданні в м.Кропивницькому в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Національного авіаційного університету на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 31 травня 2018 року у складі судді Варакіної Н. Б. і

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Національного авіаційного університету та просив:

-визнати незаконним та скасувати наказ начальника Льотної академії Національного авіаційного університету №177/о від 13.03.2018 «Про звільнення за прогул без поважних причин»;

-поновити на роботі в Льотній академії Національного авіаційного університету на посаді інженера-інспектора служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення з 15.03.2018;

-стягнути з Національного авіаційного університету на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу;

-стягнути з Національного авіаційного університету на користь позивача моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 13.03.2018 наказом начальника Льотної академії Національного авіаційного університету (далі ЛА НАУ) позивач звільнений з посади інженера-інспектора з протипожежної безпеки з 15.03.2018 за порушення трудової дисципліни, не виконання своїх функціональних обовязків, у звязку з прогулом без поважних причин, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпПУ.

Наказ про звільнення є незаконним оскільки, трудової дисципліни позивач не порушував, належним чином виконував свої функціональні обовязки та не вчиняв прогулу.

Звільнення відбулось з підстав підтримки ним на виборах ректора НАУ, які відбулись 06.03.2018, того кандидата, якого не підтримує керівництво.

06.03.2018 позивач перебував на роботі в ЛА НАУ з 08.00 до 21.00 год. та виконував обовязки визначені в посадовій інструкції в приміщенні будинку культури

«Авіатор», який знаходиться на території ЛА НАУ.

Конкретно визначеного робочого місця позивач немає, оскільки робота передбачає систематичне проведення пожежно-профілактичних оглядів цехів, будівель та інших обєктів, належних ЛА НАУ, які знаходяться на території університету та за її межами.

06.03.2018 в будинку культури «Авіатор» відбувались вибори ректора НАУ, в звязку з чим в приміщенні перебувало багато людей, виникали конфлікти, провокації, тощо.

Своєю присутністю позивач забезпечував дотримання правил протипожежної безпеки під час проведення виборів.

Крім того, позивач був офіційним спостерігачем на виборчій дільниці від одного з кандидатів в ректори НАУ.

Крім того, позивач звільнений без згоди профспілкової організації ВСП НАУ «КЛА НАУ».

Відповідач виніс наказ про звільнення, а лише потім звернувся для отримання згоди на звільнення до профспілкової організації.

Позивач прийнятий на посаду інженера-інспектора САР ПЗ, а звільнений з посади інженера інспектора з протипожежної безпеки.

Незаконне звільнення призвело до погіршення здоровя, завдало шкоди діловій репутації та спричинило емоційні страждання, в звязку з чим завдано моральної шкоди, яку оцінює в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним наказ начальника Льотної академії Національного авіаційного університету № 177/о від 13.03.2018 «Про звільнення за прогул без поважних причин» ОСОБА_4 з посади інженера-інспектора з протипожежної безпеки з 15.03.2018.

Скасовано наказ начальника Льотної академії Національного авіаційного університету № 177/о від 13.03.2018 «Про звільнення за прогул без поважних причин» ОСОБА_4 з посади інженера-інспектора з протипожежної безпеки з 15.03.2018.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді інженера-інспектора з пожежної безпеки служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення Льотної академії Національного авіаційного університету з 15.03.2018.

Стягнуто з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 17 116,11грн. з вирахуванням обовязкових платежів.

Стягнуто з Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач перебуваючи на робочому місці виконував свої основні обовязки, а саме дбав про безпеку і здоровя оточуючих людей. Звільнення позивача відбулось без законних на те підстав, з порушенням встановленого порядку.

В апеляційній скарзі Національний авіаційний університет просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

06.03.2018 позивач не приступив до роботи та не виконував своїх посадових обовязків, а тому відсутність працівника на роботі слід розцінювати як прогул.

Виконання обовязків спостерігача на виборах ректора НАУ не належить до посадових повноважень ОСОБА_4 і доручень таких він не отримував.

Від представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу з проханням залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач 01.08.2014 прийнятий на роботу на посаду інженера-інспектора служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення (САРПЗ).

Позивач звільнений 15.03.2018 за ч. 4 ст. 40 КЗпПУ, за порушення трудової дисципліни, не виконання своїх функціональних обовязків, у звязку з прогулом без поважних причин, на підставі наказу № 177/о від 13.03.2018.

Згідно рапорту начальника САРПЗ від 12.03.2018, ОСОБА_4 був відсутній на робочому місці 06.03.2018 без поважних причин.

Відповідно до акту про відсутність на роботі № 1 від 12.03.2018, ОСОБА_4 був відсутнім на роботі без поважних причин 06.03.2018 з 9.00 по 17.00 год. впродовж робочого дня (а.с. 157).

13.03.2018 складений акт фіксації відмови від надання письмових пояснень ОСОБА_4 про відсутність на роботі без поважних причин 06.03.2018 (а.с. 156).

Кабінету та визначеного робочого місця ОСОБА_4 як інженер інспектор з пожежної безпеки не мав. Даний факт визнаний сторонами.

06.03.2018 ОСОБА_4. з 7.00 по 21.00 перебував на території ЛА НАУ, а саме у БК «Авіатор» де проходили вибори ректора НАУ.

ОСОБА_4 06.03.2018 був спостерігачем на виборах ректора НАУ від кандидата ОСОБА_6 на виборчій дільниці № 15 в м. Кропивницький, що підтверджується копією посвідчення № 11 від 04.03.2018.

Крім того, позивач був обраний делегатом від трудового колективу для голосування за одного із кандидатів на посаду ректора, зазначений факт визнається сторонами.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 КЗпПУ трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_4 06.03.2018 з 07.00 по 21.00 перебував на території ЛА НАУ, а тому його дії не можна кваліфікувати як прогул.

Положенням про порядок проведення виборів ректора НАУ передбачено, що під час голосування та підрахунку голосів в Університеті та його відокремлених структурних підрозділах мають право бути присутніми не більше двох спостерігачів від кожного з кандидатів. Діяльність спостерігачів регулюється Положенням про порядок реєстрації спостерігачів під час проведення виборів ректора НАУ та Положенням про організацію роботи спостерігачів під час проведення виборів ректора НАУ.

Зазначеними положеннями не визначено чи звільняється спостерігач від основної роботи під час участі у виборах.

Встановлено, що під час проведення виборів у БК «Авіатор» та біля нього перебувала значна кількість людей, чергувала аварійно-рятувальна команда, виникали конфлікти та сутички, в звязку з чим була викликана поліція.

Посадовою інструкцією інженера інспектора з пожежної безпеки служби аварійно-рятувального та протипожежного забезпечення передбачено, що інженер інспектор зобовязаний знати обєкти по конструктивним, виробничо-технологічним та пожежонебезпечним особливостям. Систематично проводити пожежно-профілактичні огляди цехів, будівель, вимагаючи виконання заходів, направлених на покращення пожежної безпеки. По завданню начальника служби виїжджати в периферійні аеродроми для перевірки протипожежного стану обєктів та організації профілактичної роботи.

Аналізуючи посадову інструкцію інженера-інспектора, можна дійти висновку, що зазначена робота передбачає постійне переміщення по території ЛА НАУ.

З огляду на викладене немає підстав вважати, що позивач не перебував на робочому місці, оскільки невизначеність робочого місця працівника не дає можливості встановити його присутність або відсутність на ньому.

Оскільки БК «Авіатор» належить ЛА НАУ то позивач, перебуваючи на його території виконував свої основні обовязки, а саме дбав про безпеку і здоровя оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування в приміщенні або на території академії, що передбачено п. 2.33 Посадової інструкції інженера інспектора з пожежної безпеки. Одночасно позивач виконував обовязки спостерігача на виборах ректора НАУ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції правильно врахував, що рапорт начальника САРПЗ та акт про відсутність на робочому місці ОСОБА_4 складений не в день його відсутності 06.03.2018, а тільки 12.03.2018.

Відсутність працівника на роботі, зазвичай, виявляється переважно його безпосереднім керівником в день його відсутності. Керівник має зясувати причину цієї відсутності.

Акт про відсутність позивача на роботі 06.03.23018 також складено лише 12.03.2018 (а.с.157).

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП.

Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Для отримання такої згоди роботодавець повинен подати до профспілкового органу обґрунтоване письмове подання, яке має бути розглянуто в присутності працівника (або без нього в разі його відсутності, але за його письмовою згодою, або за бажанням працівника у присутності його адвоката) у 15-денний строк.

Згідно з ч. 5 ст. 43 КЗпП профспілковий орган має повідомити роботодавця про прийняте рішення в письмовій формі в триденний строк після його прийняття. Після отримання згоди профспілки на звільнення роботодавець має право розірвати трудовий договір не пізніше ніж через місяць.

Матеріалами справи підтверджується, що наказ про звільнення позивача виданий 13.03.2018 (а.с. 8).

Протоколом №8 від 15.03.2018 засідання профспілкового комітету підтверджується, що до профкому надійшов наказ №177/0 від 13.03.2018 року про звільнення позивача з роботи і профком вирішив не надавати згоду на звільнення позивача (а.с.10-11).

Наведене свідчить, що позивача спочатку звільнено з роботи, а потім наказ про звільнення передано до профкому для погодження, що є порушенням вимог ст.43 КЗпПУ.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Скасовуючи наказ про звільнення позивача з роботи та поновлюючи його на роботі суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100.

Відповідно до статті 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Виходячи з того, що суд встановив факт порушення конституційних прав позивача, чим йому було заподіяно моральну шкоду, виходячи із засад розумності і виваженості та справедливості, суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Визначений судом першої інстанції розмір середнього заробітку та розмір моральної шкоди відповідачем не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги, що суд невірно обрахував розмір правничої допомоги, є безпідставними, оскільки розмір правничої допомоги складається не тільки з оплати за участь особи, яка надавала таку допомогу в судових засіданнях, а й за надані послуги поза судовими засіданнями, зокрема, надання консультацій позивачу та складання процесуальних документів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 374,375,376,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Національного авіаційного університету залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 травня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя С.І.Мурашко

Судді Т.М. Авраменко

ОСОБА_3