Ухвала

28 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 750/7469/17

провадження № 61-4308ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

04 серпня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на час навчання у вищому навчальному закладі, в розмірі 30% усіх видів заробітку (доходу), починаючи з грудня 2016 року і до закінчення навчання.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 серпня 2017 року і до закінчення навчання в Ніжинському державному університеті імені Миколи Гоголя, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року залишено без змін рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року.

До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року і направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 06 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 було залишено без руху.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, і такі судові рішення не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач має стабільний заробіток, зокрема, з серпня 2017 року йому нараховується заробітна плата в розмірі 8 781, 01 грн щомісячно.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Заявником оскаржено судове рішення, яким позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а тому ціна позову у справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762, 00 грн * 100 = 176 200, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню. Наявність таких випадків у цій справі не встановлено й Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_2 подано касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев'ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 вересня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 11 грудня 2017 року - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников