Постанова

Іменем України

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 212/7761/16-ц

провадження № 61-36259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: АнтоненкоН. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року у складі судді Ваврушак Н. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року у складі колегії суддів: Бондар Я. М., Барильської А. П., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди в розмірі 275 тис. грн, заподіяної ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він тривалий час перебував з відповідачем у трудових відносинах та був звільнений з підприємства за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Працюючи на ПАТ «Кривбасзалізрудком» у шкідливих умовах праці, отримав професійне

захворювання, у зв'язку з чим висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 07 квітня 2006 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25 % безстроково, при повторному переогляді 04 вересня 2008 року втрата працездатності змінена до 30 % та встановлена третя група інвалідності.

Через втрату працездатності зазнає фізичних та моральних страждань, потребує постійного медикаментозного лікування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_4 10 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення районного суду мотивовано тим, що позивач отримав професійне захворювання під час виконання ним трудових обов'язків, пов'язане з виробництвом, тому наявні підстави, передбачені статтями 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, заподіяної з вини відповідача.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Кривбасзалізрудком» залишено без задоволення, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи.

У касаційній скарзі, поданій 28 липня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, ухвалені з порушенням норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходилися в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання не вчиняв і не може нести за це відповідальність. Позивач отримав професійне захворювання з власної вини. Визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту першого розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

03 липня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

На час розгляду справи Верховним Судом відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди встановили, що ОСОБА_4 працював з 06 травня 1997 року по 02 березня 2006 року у небезпечних та шкідливих умовах на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» шахті «Леніна».

Висновком Українського НДІ промислової медицини 02 березня 2006 року ОСОБА_4 встановлено хронічне професійне захворювання обструктивне захворювання легенів І-ІІ стадії.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача від 24 березня 2006 року встановлено, що ОСОБА_4 працював в умовах впливу шкідливих факторів запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала гранично допустиму концентрацію. Враховуючи роботу позивача впродовж 8 років 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, посадовими особами, які відповідальні за виникнення професійного захворювання, встановлено адміністрацію шахти імені Леніна.

Висновком МСЕК від 07 квітня 2006 року ОСОБА_4 встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 25 % безстроково за професійним захворюванням, хронічного обструктивного захворювання легенів, при повторному переогляді 04 вересня 2008 року втрата працездатності змінена до 30 % та встановлена третя група інвалідності.

Позивач протягом тривалого часу перебув на стаціонарному лікуванні в Українському науково-дослідному інституті промислової медицини де проходив курс лікування.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суди встановили, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ПАТ «Кривбасзалізрудком», а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня встановлення висновком МСЕК стійкої втрати працездатності.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, судами врахована глибина та ступінь моральних і фізичних страждань позивача, яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 25 % які змінені на ЗО %, характер ушкодження здоров'я, що є незворотнім, а також принцип розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманням ним професійного захворювання з вини підприємства є встановленим.

Посилання у касаційній скарзі, що визначений розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості, не заслуговують на увагу, оскільки самі по собі не спростовують висновків суду, а зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що знаходяться за межами компетенції Верховного Суду.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів та ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції в не скасованій частині та суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Виконання оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій зупинено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року, у зв'язку із залишенням цих рішень без змін необхідно поновити їх виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 липня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

В.І. Журавель

В.І. Крат