ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5185/18
Провадження № 2/210/2151/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" грудня 2018 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в межах спрощеного провадження, яке раніше визначено ухвалою суду у даній справі, без виклику (повідомлення) сторін, в порядку письмового провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький Державний педагогічний університет» про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, Ухвалою суду від 24.10.2018 року судом прийнято заяву позивача ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог у вказаній цивільній справі. В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що 01.08.2005 року, ОСОБА_2 наказом № 159-К від 05.08.2005 року було прийнято на посаду швейцару гуртожитку № 1 до ДВНЗ «Криворізький державний педагогічний університет».

14.05.2018 року був виданий наказ ректора університету № 226 «Про зміни в організації виробництва та праці», згідно з яким задля оптимізації структури обслуговуючого персоналу гуртожитків університету з 01 вересня 2018 року відбудеться скорочення всіх штатних посад швейцарів гуртожитків.

Також Позивачеві було запропоновано іншу роботу в навчальному закладі, а саме вакантну посаду прибиральника службових приміщень навчального корпусу №1, яка не є роботою із важкою фізичною працею, та за оплатою праці та тарифним розрядом ідентична посаді швейцару гуртожитку (1 тарифний розряд).

Не погоджуючись з наказом ректора університету від 14.05.2018 року № 226 «Про зміни в організації виробництва та праці», Позивач звернулась з заявою від 17.07.2018 року за № Т-31 про непогодження з наказом та зверненням про те, що посада прибиральниці у віці Позивача є працею з важким фізичним навантаженням, на яку Позивачу повідомили про те, що з 01 вересня 2018 року відбудеться скорочення всіх штатних посад швейцарів гуртожитків та те, що процедура скорочення штату швейцарів гуртожитків університету відбувається з дотриманням чинного законодавства України. Вивільнюваним працівникам університет гарантує додержання їх прав і інтересів відповідно до діючого трудового законодавства України.

Не погоджуючись з відповіддю Позивач повторно звернулась до Відповідача з заявою вх. № Т-34 з проханням залишити її на посаді швейцару гуртожитку № 1 оскільки, ОСОБА_2 має переважне право залишення на роботі при скороченні штату швейцарів гуртожитку університету відповідно до ст. 42 КЗпП України та ст. 5 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», так як на момент прийняття наказу ректора університету від 14.05.2018 р. № 226 «Про зміни в організації виробництва та праці», ОСОБА_2 пропрацювала на посаді швейцару гуртожитку 13 років та має право користуватися пільгами відповідно до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», на що їй відповіли, що університетом не порушено її переважне право на залишення на роботі при звільненні за скороченням штату, передбачене ч. 1 ст. 42 КЗпП України, оскільки Позивача одночасно з попередженням про майбутнє вивільнення було запропоновано вакантну посуду прибиральника службових приміщень навчального корпусу № 1, яка за оплатою праці та тарифним розрядом ідентична посаді швейцара гуртожитку, та попередили про те, що у разі відмови позивача від запропонованої посади прибиральника службових приміщень навчального корпусу №1 будуть вимушені звільнити Позивача із займаної посади за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України 31 серпня 2018 року.

Наказом № 179-к від 31 серпня 2018 року, Позивача було звільнено з посади швейцару гуртожитку № 1 у звязку зі скороченням штату за п. 1 ст. 40 КЗпП України та відмовою від переведення на іншу вакантну посаду. Позивач з рішенням відповідача не згода, у звязку з чим, просить суд визнати спірний наказ незаконним, поновити її на роботі на посаді швейцара, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Сторони в судове засідання не викликались.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Так, у відзиві, поданому представником відповідача, зазначено, що останній заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки дії відповідача відповідають нормам чинного законодавства.

У відповіді на відзив, позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята до Криворізького державного Педагогічного університету на посаду швейцара гуртожитку №1 (а.с. 6).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, втому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Порядок вивільнення працівників у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі встановлено ст. ст. 42,49-2 КЗпП України.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах,2і6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами і організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпІІ України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Також зі Статуту Університету встановлено, що безпосереднє керівництво йото діяльністю здійснює ректор в межах наданих йому повноважень, зокрема, організовує діяльність Університету, розв'язує питання фінансово-господарської діяльності Університету, затверджує його структуру і штатний розпис (а.с. 40-43).

У звязку зі зміною з 01 червня 2018 року функціональних обов'язків комендантів гуртожитків та задля оптимізації структури обслуговуючого персоналу гуртожитків університету відповідно до наказу ректора від 14 травня 2018 року № 226 «Про зміни в організації виробництва та праці», з 01 вересня 2018 року відбулося скорочення штатних посад гуртожитків, у тому числі швейцара гуртожитку №1 - 5 штатних одиниць (а.с. 24-25, 26).

Відповідно до статті 43 КЗпП України адміністрація Університету 15 травня 2018 року письмово повідомила голову первинної профспілкової організації КДПУ про скорочення штатних посад швейцарів гуртожитків університету.

На виконання пункту 3 наказу №226 планово-фінансовим відділом було внесено зміни до штатного розпису Університету, а саме з 04 вересня 2018 року виведено із штатного розпису посади швейцарів гуртожитків, серед яких посади швейцара гуртожитку № 1 (а.с. 28, 29, 30).

Пунктом 4 зазначеного вище наказу, відділу кадрів необхідно було ознайомити працівників про майбутнє вивільнення із займаної посади 31 серпня 2018 року за п. 1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 статті 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Так, суд доходить до висновку, що посилання позивача на те, що при звільненні з роботи, в порушення вимог ст. 42 КЗпП, не було враховано вимог щодо переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників, є помилковим, оскільки ст.42 КЗпП України передбачає, що переважне право на залишення на роботі надасться працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці та лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надасться перевага в залишенні на роботі працівникам, які мають додаткові переваги визначенні ч.2 даної статті.

Згідно з Класифікатором професій ДК 003:2010 посада швейцара гуртожитку належить до розділу «найпростіші професії», у зв'язку з чим суд неможливо здійснити визначення працівників з більш високою кваліфікацією.

Отже, оскільки було скорочено всі посади швейцарів гуртожитків, суд доходить до висновку, що переважне право на залишення на посаді Позивача не застосовувалось відповідачем правомірно.

Так, Позивачем не враховано, що переважне право на залишення працівника на роботі не тотожне переважному праву його працевлаштування на нову посаду. Перше право за більш кваліфікованими Працівниками визначається ст.42 КЗпП України, на відміну від другого. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю.

Суд також звертає увагу, що копія Довідки №175 від 18.06.2018 року була надана Позивачем до Університету 22.06.2018 року, що підтверджується підписом та приміткою самої Позивачки (а.с. 39).

Крім того, письмовими матеріалами справи підтверджується, що Позивачу неодноразово було запропоновано ознайомитися з наказом №226 та повідомленням з пропозицією про переведення на вакантну посаду прибиральника службових приміщень навчального корпусу №1 Університету. Дана обставина підтверджується Актами про ознайомитися з наказом №226 та попередженням від 15.06.2018, 26.06.2018, від 29.06.2018 та від 02.07.2018 (а.с. 30, 31, 32, 33).

Також встановлено, що відповідно до статті 43 КЗпП України, адміністрацією Університету 17 липня 2018 року було направлене обґрунтоване письмове подання голові первинної профспілкової організації КДПУ щодо надання згоди про розірвання трудового договору зі швейцаром гуртожитку №1 ОСОБА_2 (а.с. 35). Постановою профспілкового комітету від 27.08.2018 «Про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 відповідно до статті 43 КЗпП України» №37-1 було надано згоду про розірвання трудового договору з ОСОБА_2 (а.с. 36).

Наказом ректора університету від 31 серпня 2018 року № 179-к Позивач була звільнена з посади швейцара гуртожитку №1 у зв'язку зі скороченням штату, на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України та відмовою від переведення на іншу вакантну посаду з виплатою вихідної допомоги у розмірі місячного середнього заробітку (ст.44 КЗпП України) та компенсацією за невикористану відпустку за 2018/2019 робочий рік 2 календарних дні (а.с. 8).

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, цією статтею; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обовязку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначене, оскільки Позивач відмовилась від переведення на запропоновану вакантну посаду прибиральника службових приміщень навчального корпусу №1 та згідно з положеннями статті 40 КЗпП України відповідач, не маючи можливості перевести працівника без його згоди на іншу роботу, правомірно видав наказ від 31 серпня 2018 року № 179-к «Про особовий склад» про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України Позивача. Отже, аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства та положень актів, які є обовязковими для виконання сторонами спору, суд доходить до переконання, що позивачем у порушення статті 81 ЦПК України не доведено заявлених позовних вимог, а отже у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 43, 46 Конституції України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141,259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу «Криворізький Державний педагогічний університет» про поновлення на роботі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: В. Є. Сільченко