Справа № 583/5102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Безрядіної О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного життя вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Неповнолітня дитина від спільного життя з відповідачем проживає разом з нею, батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні та забезпеченні, фактично ухиляється від вказаних обовязків. Тому звернулася з даним позовом в суд, яким просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісячно та аліменти сплачувати їй.

Аргументи сторін та процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29 листопада 2018 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала з доданими матеріалами направлена відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві.

18.12.2018 року від позивачки надійшла заява, в якій вона підтримала свої позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

18.12.2018 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він частково не згоден з вимогами ОСОБА_1, оскільки вони є, на його думку, не зовсім обґрунтованими та не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Просив суд при визначенні аліментів врахувати, що хоча він дійсно є фізичною особою-підприємцем, однак це не означає, що він отримує прибутки, тим більше, що сама позивачка не надала суду жодних доказів щодо отримання ним прибутків. Крім того, йому надає матеріальну допомогу його матір ОСОБА_4, яка є пенсіонеркою та отримує пенсію в розмірі 1497,89 грн. Жодного нерухомого майна у своїй власності він не має. На даний час він проживає в будинку своєї матері. З позивачкою у шлюбі він перебував з 07.07.2009 року по 03.07.2015 року. За час шлюбу ними був придбаний автомобіль НОМЕР_1, 2007 року випуску, придбаний у травні 2011 року та оформлений на ОСОБА_5 (титульний власник). Після розірвання шлюбу автомобіль залишився у користуванні позивачки, яка пообіцяла не предявляти ніяких матеріальних претензій. Також просив врахувати суд, що він має сина від першого шлюбу з ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого за рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2008 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.09.2008 року, він сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, визначеного на дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 07.05.2008 року та аліменти сплачує матері ОСОБА_6 Тому вважає, що буде справедливим і таким, що відповідає інтересам обох дітей, якщо він сплачуватиме аліменти і на сина ОСОБА_8 в такому ж розмірі 1000 грн. Просив суд врахувати, що позивачка фактично займається підприємницькою діяльністю здійснює торгівлю автозапчастинами на ринку в м. Охтирка, проживає в цивільному шлюбі з іншою особою, яка також надає матеріальну допомогу. А тому просить суд частково задовольнити вимоги позивачки та визначити йому аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття. Справу розглянути за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин;

3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) ціну позову;

2) значення справи для сторін;

3) обраний позивачем спосіб захисту;

4) категорію та складність справи;

5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо;

6) кількість сторін та інших учасників справи;

7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.11.2018 року дану справу визнано малозначною, а також ту обставину, що розгляд справи не має значного суспільного інтересу та не потребує додаткового вивчення, клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження задоволенню не підлягає.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 27.05.2008 року (а.с.31).

Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком, а позивачка - матірю (а.с.8).

Як встановлено судом, дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні.

Згідно довідки про склад сімї, виданої Приватним підприємством «Базис» від 28.11.2018 року №1236, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 і разом з нею проживає також її син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Як вказує позивачка у позові, ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, будь-якої участі у її вихованні та матеріальному забезпеченні він не приймає.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних субєктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій обєктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обовязків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого і нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на користь позивача, суд враховує те, що відповідач надав відзив на позов. Згідно наданої ним додаткової інформації вбачається, що у його власності не перебуває будь-яке нерухоме майно. Він дійсно є фізичною особою-підприємцем, однак довідки про його доходи суду не надано.

З довідки квартального комітету «Ботанік» від 30.10.2018 року №835 вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 без родини (а.с.26).

Згідно довідки Комунального підприємства Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» від 30.10.2018 року №160 домоволодіння по пров. Тростянецький, 74 в м. Охтирка Сумська область зареєстроване за ОСОБА_4 згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Охтирським міськвиконкомом 27.03.1997 року (а.с.27).

Крім того, відповідачем суду надано додаткові докази, з яких вбачається, що на утриманні він також має сина від першого шлюбу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30). За рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2008 року, яке залишено в силі ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 11.09.2008 року, ОСОБА_2 сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку щомісячно на утримання своєї дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму визначеного на дитину відповідного віку, починаючи стягування з 07.05.2008 року та аліменти сплачує матері ОСОБА_6 (а.с.32-33).

Суд також враховує, що позивачка, заявляючи вимогу про стягнення на одну дитину аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача, не обґрунтувала зазначений розмір належними, допустимими, переконливими доказами.

При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоровя і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з матірю, і як зазначає позивачка, відповідач не надає коштів на утримання дитини.

Висновок суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням сімейного та майнового стану позивачки та відповідача, останній має можливість організувати своє життя таким чином, щоб забезпечити належні умови проживання та утримання своєї неповнолітньої дитини. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову та вважає за необхідне визначити аліменти у частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідача та стягувати з нього на утримання сина аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням визначеного законом прожиткового мінімуму, способу життя дитини, рівного з батьком обовязку матері утримувати дитину, відмовивши в іншій частині позовних вимог за необґрунтованістю.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 28, 76-82, 128, 130, 141,178, 247, 258, 259, 264, 265, 273, 278, 279 ЦПК України, ст.ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП НОМЕР_3, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 29 листопада 2018 року, відмовивши в іншій частині вимог за необґрунтованістю.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складено 18 грудня 2018 року.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: ОСОБА_9

.