_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/8704/17
Провадження № 2/520/3399/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

судді Пучкової І.М.,

за участю секретаря судового засідання Бродецької Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року стягнуто з нього, на користь ОСОБА_2 аліменти на непрацездатну повнолітнью дочку, у розмірі 2000 грн. Позивач, як на підставу зменшення аліментів, вказує, що його матеріальне становище змінилося, він працює директором ТОВ «ОСОБА_3, проте, заробітну плату не отримує у звязку зі скрутним становищем ТОВ.

Відповідачка ОСОБА_2 надала заяву про слухання справи за її відсутності, просила у задоволені позовної заяви відмовити, посилаючись на те, що щомісячна середня сума на утримання дитини-інваліда складає 25882 грн., окрім того, на її утримані знаходиться непрацездатна матір, яка також потребує догляду. Обставини, які вказані у позові, були вже враховані судом при ухвалені рішень про стягнення аліментів у 2016 році.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Судом встановлено,що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1994 року по 2001 рік, від якого мають очку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є інвалідом 1 групи «А» з дитинства і за станом здоровя потребує постійного лікування та стороннього догляду.

Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 26.02.2001 року їхній шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу між батьками дитина проживає з матірю.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року стягнуто з ОСОБА_1Й, на користь ОСОБА_2 аліменти на непрацездатну ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісяця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно з ч. 1 ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків повнолітньої дочки, сина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що, відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку зміни матеріального стану платника, внаслідок якої у нього погіршився матеріальний стан: зменшився дохід чи у його розпорядженні залишається менша сума грошових коштів тощо, або змінився сімейний стан платника, в результаті чого у нього з'явилися нові утриманці, або погіршився стан здоров'я, що потягло додаткові грошові витрати. Ці обставини мають виникнути після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має статус непрацездатної особи, забезпечена коштами у розмірі, що відповідає прожитковому мінімуму, за станом здоровя потребує додаткових коштів на придбання лікарських препаратів, на курси лікування, на оплату стороннього догляду, тому суд визнав непрацездатну ОСОБА_4 нужденною. Суд також встановив, що відповідач має трикімнатну квартиру, відповідно, має можливість утримувати дочку, звільнився з роботи вже під час судового розгляду справи за власним бажанням, доказів про перебування на обліку в центрі зайнятості не надав, не надав також доказів непрацездатності за станом здоровя або наявності у нього інших утриманців. До повноліття дочки-інваліда сплачував аліменти у розмірі 1800 2400 грн. на місяць. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній непрацездатній дочці особі з інвалідністю 1 групи «А» з дитинства в розмірі 2000 грн. щомісяця до зміни стану здоровя або матеріального стану сторін у справі.

Позивач вказує на підставу збільшення аліментів той факт, що в нього змінилося матеріальне становище, в свою чергу, на час ухвалення рішення у 2016 році, як він сам стверджував, не працював і не отримував ніяких доходів, а на цей час працює, проте не отримує заробітну плату.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень стягувача, матеріальний та сімейний стан відповідача не змінився, тому, відповідно до ст. до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, немає підстав для зменшення розміру аліментів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись 4, 12, 13, 81, 89, 141, 223, 259, 263, 254, 265 ЦПК України, ст. 192 Сімейного кодексу України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського районного суду м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Пучкова І. М.