Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 201/8097/13-ц

провадження № 61-4793св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Усика Г. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_4,

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року у складі судді Ходаківського М. П. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Пономарь З. М., Баранніка О. П., Посунся Н. Є.,

ВСТАНОВИВ :

У липні2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року в сумі 868 929,02 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заява мотивована тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 квітня 2017 року задоволено його позов до ПАТ «Сведбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та визнано незаконними дії ПАТ «Сведбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Указаним рішенням було встановлено, що вказані фінансові установи не сповіщали його про відступлення права вимоги за кредитним договором від 10 липня 2008 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5

Заявник вважає вказані обставини нововиявленими, оскільки вони є істотними та такими, що не були відомі на час розгляду справи.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року заяву ОСОБА_4 повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_4 не є стороною по справі та не приймав участі у розгляді цивільної справи за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому заява підлягає поверненню заявнику разом із усіма додатками до неї.

Не погоджуючись із ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що оскільки ОСОБА_4 не залучався до участі у справі та не відноситься до кола осіб, перелічених у частині першій статті 362 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду заяви, тому його заява про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року підлягає поверненню.

У липні 2017 року ОСОБА_4 повторно звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року заяву ОСОБА_4 повернуто заявнику.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_4 не є стороною по справі та не приймав участі у розгляді цивільної справи за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому заява підлягає поверненню заявнику разом із усіма додатками до неї.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровського від 24 липня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вервесня 2017 року та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів не відповідають обставинам справи, оскільки ОСОБА_4 приймав участь у справі як чоловік ОСОБА_5 за довіреністю, а також як майновий поручитель, оскільки передана в іпотеку кредитору квартира, належить їм на праві спільної сумісної власності як подружжю.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

22 травня 2018 року справа № 201/8097/13-ц за зявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки передана до Верховного Суду.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін, а в частині оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року касаційне провадження підлягає закриттю.

До таких висновків Верховних Суд дійшов з огляду на наступне.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2008 року в сумі 868 929,02 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», з початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеної на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій.

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року заяву ОСОБА_4 повернуто заявнику.

ОСОБА_4, не погоджуючись із указаною ухвалу, подав апеляційну скаргу.

Оскаржуваною ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2017 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку, виходячи з того, що ОСОБА_4 не залучався до участі у справі та не відноситься до кола осіб перелічених у частині першій статті 362 ЦПК України, а тому погодився з судом першої інстанції щодо повернення заяви ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до частини першої статті 362 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду судами заяви ОСОБА_4, заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що є підставою для перегляду.

Отже, перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами може бути порушений за заявою сторін та інших осіб, які брали участь у справі. Заявниками можуть бути правонаступники і сторін, і третіх осіб.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду у цій справі про те, що ОСОБА_4 не відноситься до кола осіб, перелічених у частині першій статті 362 ЦПК України, а тому не може звертатися із заявою про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При цьому судом апеляційної інстанції правильно зазначено про те, що якщо особа вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи чи обов'язки, цивільним процесуальним законодавством передбачено інший спосіб вирішення питань захисту вказаних прав, а саме оскарження рішення районного суду в апеляційному порядку.

Оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги спрямовані на зміну оцінки обставин справи і висновків суду не спростовують.

Частиною третьою статті 406 ЦПК Українивизначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування судового рішення немає.

Що стосується оскарження ОСОБА_4 ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року, то Верховний Суд зазначає наступне.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема шляхом оскарження судових рішень у судах касаційної інстанції.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Порядок та підстави касаційного оскарження судових рішень урегульовано у главі 2 розділу V ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами.

Згідно з частиною першою статті 324 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи судами, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку, зокрема, рішення та ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

Аналогічні положення закріплені і в частині першій статті 389 ЦПК України в чинній редакції.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ОСОБА_4 ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року не була предметом перегляду в апеляційному порядку.

За таких обставин та з урахуванням наведених норм процесуального права ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року, не підлягає оскарженню у касаційному порядку, а касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою ОСОБА_4, підлягає закриттю як помилково відкрите.

Керуючись статтями 396, 400, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

А. С. Олійник

Г. І. Усик