Справа № 127/4405/18
Провадження № 22-ц/772/1768/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Зайцев А. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуСправа № 127/4405/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року, ухвалене у складі судді Бессараб Н.М., дата складання повного тексту рішення 21 червня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2018 року ОСОБА_3 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Позов обґрунтовано тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Донька проживає з позивачкою, яка витрачає на утримання дитини більше 3000 грн. щомісячно. Крім того, позивач не має власного житла у м. Вінниці, має на утриманні батька інваліда ІІ групи.

Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, жодним чином не приймає участі у вихованні дитини. Оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому не має змоги працювати та не має коштів на проживання.

Виходячи з наведеного, положень статей 84, 180, 182, 183 СК України, ОСОБА_3 просила :

1)стягнути аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 24 січня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття;

2)стягнути аліменти з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дружини в розмірі 1/8 частини від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи стягнення з 24 січня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 28 лютого 2018 року.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3 на її утримання аліменти в розмірі 1/8 частки зі всіх видів доходів відповідача, до досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 1500,00.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є здоровою, працездатною особою, має постійну роботу та щомісячний дохід, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по їх утриманню, суд дійшов висновку, що аліменти слід визначити на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 28 лютого 2018 року.

Суд також виходив з того, що відповідно до статті 84 СК України розмір аліментів на дружину необхідно визначити виходячи з прожиткового мінімуму на працездатну особу та можливості відповідача сплачувати аліменти, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частки його доходу на місяць.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання ОСОБА_3 до досягнення дитиною трирічного віку в частині 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача 1/8 частини всіх доходів щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Справу провадженням в цій частині закрити.

Подана апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач вважає незаконним та необґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього аліментів не утримання позивача. Зазначає, що судом першої інстанції не дано оцінки тій обставині, що наданий позивачем договір найму не посвідчений ніким та ніде не зареєстрований, не надано позивачем також квитанцій та розписки про сплату за проживання в найманій квартирі, не надано довідки про проживання в квартирі.

Посилається на те, що прожитковий мінімум з 01 січня 2018 року становить 1700 грн., тоді як суд першої інстанції стягнув з нього на користь позивача 1/8 частину заробітку, що становить 1840,33 грн., що перевищує прожитковий мінімум. Крім цього, стверджує, що суд не врахував, що позивач отримує державну допомогу щомісячно в розмірі 860 грн.

Суд не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача щомісячне утримання у фіксованій сумі. Також зазначає, що позивачем не доведено, що вона не забезпечена прожитковим мінімумом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту восьмого пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, дослідивши докази наявні в матеріалах справи, перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, прийшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки в апеляційному порядку не оскаржується, а тому відповідно до положень частини першої статті 367 ЦПК України не перевіряється.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача аліментів на користь дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 4).

Установлено, що ОСОБА_3 працює у Вінницькому національному технічному університеті, однак на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, що підтверджується довідкою № 17/57 від 18.05.2018 року (а.с. 45).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_3 сплачує 3200 грн. щомісячно за найм квартири, що підтверджується копію договору найму жилого приміщення (а.с. 59), а також отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн. інших доходів не має (а.с.56-58, 72).

Відповідно до наданих позивачем медичних документів щодо стану здоров'я дитини ОСОБА_5, дитина сторін з 4-х місячного віку перебуває на медичному обліку з діагнозом гемангіома лівої стопи, в зв'язку з чим спостерігається у лікаря онколога, крім того хворіє на атопічний дерматит. Відповідно до виписки з історії розвитку дитини, мати останньої ОСОБА_3 виконує всі рекомендації лікаря і постійно забезпечує дитину необхідними медичними препаратами (а.с. 7, 54-55).

ОСОБА_4 проходить військову службу в Управлінні Служби безпеки України у Вінницькій області. Згідно наказу керівництва Антитерористичного центру при СБ України № 020т від 31.01.2018 року з 08.02.2018 року ОСОБА_4 залучений до забезпечення захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою № 119 від 27.04.2018 року.

Дохід ОСОБА_4 з листопада 2017 року по квітень 2018 року склав 94459,22 грн (а.с. 41).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є здоровою, працездатною особою, має постійну роботу та щомісячний дохід, інших утриманців не має, тобто може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а також зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов'язок батьків по їх утриманню, суд дійшов висновку, що аліменти слід визначити на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з дня подачі позовної заяви, а саме з 28 лютого 2018 року.

Суд також виходив з того, що розмір аліментів на дружину необхідно визначити виходячи з прожиткового мінімуму на працездатну особу та можливості відповідача сплачувати аліменти, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/8 частки його доходу на місяць.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання позивача в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції в зазначеній частині ґрунтується на нормах матеріального права з огляду на таке.

Тлумачення статті 84 СК України свідчить, що право дружини на утримання виникає на підставі таких юридичних фактів: вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення, факт біологічного походження); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних юридичних фактів.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині, отримує значний дохід, тоді як позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, яка проживає з нею.

Аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не дано оцінки тій обставині, що наданий позивачем договір найму не посвідчений ніким та ніде не зареєстрований, не надано позивачем квитанцій та розписки про сплату за проживання в найманій квартирі, довідки про проживання в квартирі, а також не враховано, що вона отримує державну допомогу щомісячно в розмірі 860 грн, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до частини четвертої статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, тоді як у справі встановлено, що відповідач має можливість надавати таку допомогу.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено, що вона не забезпечена прожитковим мінімумом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки правовою підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку була стаття 84 СК України (а не стаття 75, 76 СК України), яка не пов'язує задоволення позову з доведенням позивачем тієї обставини, що вона не забезпечена прожитковим мінімумом, оскільки позивач проживає зі спільною дитиною, а тому, незважаючи на її дохід, чоловік має їй компенсувати втрату можливостей повноцінно себе реалізовувати у кар'єрному зростанні, громадському та світському житті.

Крім того, не можуть бути правовою підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині також аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання у фіксованій сумі, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначається рішенням суду, за позовом одержувача аліментів, тобто в даному випадку у частці від заробітку відповідача, так як саме такий спосіб стягнення аліментів просила позивач.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись підпунктом восьмим пункту 1 розділу ХІІІ Перехідних положень, частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2018 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев

Повний текст постанови складено 06.09.2018 року.