Справа № 454/327/17 Головуючий у 1 інстанції: Струс Т.В.
Провадження № 22-ц/811/1082/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Бадівської О.О.

з участю: представника Спеціалізованої антикорупційної

прокуратури України - Заяць І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Бурка В.В.» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ФГ «Бурка В.В.» звернувся до суду з позовом до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовував тим, що 05.12.2016р. на адресу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України ним направлено заяву про кримінальне правопорушення. В заяві просив зареєструвати її у Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Відкрити кримінальне провадження за ст. 364КК України відносно прокурора відділу слідчого управління прокуратури Львівської області ОСОБА_4 Визнати фермерське господарство «Бурка В.В.» потерпілим у даній кримінальній справі.

Листом від 16.12.2016р. Генеральна прокуратура України скерувала заяву позивача у прокуратуру Львівської області. Листом від 21.12.2016р. начальник відділу слідчого управління прокуратури Львівської області повідомив позивача про розгляд його заяви та із посиланням на ст. 2 КК України, ст. 214 КПК України вказав на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР та проведення досудового розслідування за заявою позивача. Роз'яснив, що у випадку незгоди з прийнятим рішенням позивач вправі його оскаржити у передбаченому законом порядку. Зазначає, що 22.12.2016р. в адресу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України фермерським господарством направлено звернення в якому просив направити документ, що підтверджує прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.12.2016р. та документ про реєстрацію даної заяви у ЄРДР. Листом від 19.02.2016р. Генеральна прокуратура дане звернення скерувала у прокуратуру Львівської області. Листом від 20.01.2017р. прокуратура Львівської області повідомила, що звернення позивача прокуратурою розглянуте. З'ясовано, що за результатами розгляду попереднього звернення від 05.12.2016р. прокуратурою позивачу 21.12.2016р. надано відповідь про відсутність підстав для реєстрації провадження відносно працівника прокуратури Львівської області, з одночасним роз'ясненням вимог чинного законодавства. Роз'яснив, що у випадку незгоди з прийнятим рішенням позивач вправі його оскаржити у передбаченому законом порядку.

Вважає, що дії посадових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України при розгляді заяви від 05.12.2016р. та звернення від 22.12.2016р. є протиправними так як на його думку розглянуті в порядку ЗУ «Про звернення громадян», а також порушено вимоги ст.ст. 55, 56, 214 КПК України та позбавлено позивача прав гарантованих ст. 40 Конституції України. Зазначає, що даними діями відповідача йому спричинено моральні страждання які полягають у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань. Просить суд стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України в користь позивача кошти в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ФГ «Бурка В.В.».

В апеляційній скарзі покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в рішенні неповно з"ясовано та недоведено обставини, що мають значення для справи, має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, оцінка доказів не ґрунтується на всіх обставин справи в їх сукупності. Стверджує, що має право на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, тому суд зобов"язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і враховуючи приписи ст. 56 Конституції України, задоволити позов та захистити його права. Вважає, що в позовній заяві він надав докази підтвердження факту заподіяння моральних страждань, однак суд першої інстанції не звернув увагу на подані ним докази та ступінь вини відповідача. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України - Заяць І.Є. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, інші учасники справи в судове засідання апеляційної інстанції не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка відповідно до положень ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Відповідно до вимог статті 15 ЦПК України, в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Аналогічна норма міститься й у статті 19 чинного ЦПК України.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право юридичної особи на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи (частина перша статті 1 Закону України «Про фермерське господарство»).

Повноваження прокурора визначаються Законом України «Про прокуратуру».

Спори, що виникають між юридичними особами та представниками прокуратури при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб'єктним складом підвідомчі господарським судам.

Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об'єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК.

Майнові відносини (у розумінні статті 4 ГК України) суб'єктів господарювання з юридичними особами, у тому числі тими, що не є суб'єктами господарювання (органами державної влади), регулюються ГК та ГПК України.

У даній справі ФГ «Бурка В.В.» заявило вимогу до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями суб'єкта владних повноважень, така вимога не об'єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб'єктним складом підпадає під дію статті 4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Вказане відповідає висновкам Верховного Суду, що висловлені у Постановах, які ухвалені у справах зі схожими предметами та підставами позовів та відповідно до п. 4 ст. 263 ЦПК України повинні бути враховані при ухваленні судового рішення, а саме у справі № 461/1930/16-ц (провадження 14-60цс18) від 15.03.2018 року та № 454/1668/17 (провадження 61-15046сво18) від 27.06.2018 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку про закриття провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції господарських судів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.4 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Бурка В.В.» задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Фермерського господарства «Бурка В.В.» до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 19.12.2018р.

Головуючий

Судді