Справа № 409/2706/17
Провадження № 22-ц/810/240/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Луганської В.М., Стахової Н.В.

за участю секретаря Сінько А.І.

участники справи:

позивач - Кредитна спілка «Імперіал ЛТД»

відповідачі - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 червня 2018 року, ухваленого у складі судді Максименко О.Ю. в смт. Білокуракине Луганської області у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

В листопаді 2017 року Кредитна спілка "Імперіал ЛТД" звернулася до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредиту. В лютому 2018 року позивач надав уточнену позовну заяву.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.01.2014 року між кредитною спілкою «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії № 290бк, згідно якого Позивач надав Відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн.. Кредит було надано на умовах строковості, зворотності та цільового використання. Плата за користування кредитом відповідно до п. 3.1 становить 70% річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк дії договору становить 24 фактичних місяців від дати отримання відповідачем кредиту та діє до повного виконання зобов'язань відповідачем. Цього ж дня між позивачем, відповідачем та ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 290бк/1, відповідно до якого вона взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору. Цього ж дня між позивачем, відповідачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 290бк/2, відповідно до якого вона взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору. Цього ж дня між позивачем, відповідачем та ОСОБА_4 був укладений договір поруки № 290бк/3, відповідно до якого вона взяла на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1, що випливають з кредитного договору. При складанні договорів поруки ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були попереджені про солідарну відповідальність кожного з них з Відповідачем, яку вони несуть в разі неналежного виконання умов Кредитного договору, та повідомлено істотні умови Кредитного договору. За згодою сторін було складено графік погашення кредиту, згідно якого Відповідач зобов'язувався до 25 числа кожного місяця сплачувати відсотки за користування кредитом та сам кредит. Заборгованості за період з 15.01.2014 року по 29.01.2016 року за Кредитним договором у розмірі 20389,64 грн., яка складається з 9980 грн. - основний борг та 10409, 64 - заборгованість зі сплати відсотків, стягнуто з відповідачів на підставі рішення Білокуракинського районного Луганської області від 06.01.2016 року. Частину заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 6452 грн. було сплачено та станом на 20.11.2017 року сума заборгованості зі сплати відсотків складає 17769,73 грн., з яких: 13812,09 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом за період з 30.01.2016р. по 20.11.2017р., 3957,64 грн.- заборгованості зі сплати відсотків, яка є стягнутою, проте не сплачена. У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1, та ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість зі сплати відсотків в розмірі 17769,73 грн., а також солідарно з усіх відповідачів судові витрати.

Заочним рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 червня 2018 року закрито провадження по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал Лтд» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредиту в частині стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 3957, 64 грн..

У задоволенні позовних вимог Кредитної спілки "Імперіал Лтд" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредиту в частині стягнення з відповідачів заборгованості в розмірі 13812,09 грн. відмовити за необґрунтованістю. Та стягнуто з позивача на користь держави судовий збір в сумі 1600 грн..

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою на нього, вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням всіх фактичних обставин справи та суд не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи. Просив скасувати повністю рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25.06.2018 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД».

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що на його думку він має право на отримання процентів та неустойки за користування кредитним коштами, у межах визначеної статтею 257 ЦК України загальної позовної давності, розрахованої за три останні роки до дня подання позову, оскільки розрахунок процентів позивач проводить до повного погашення заборгованості за кредитом. Також позивач вказує на те, що відповідач кошти не повернув, договір не є розірваним або припиненим, та посилається на ст. 599 ЦК України в якій зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, то відповідно до умов договору відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості за кредитом як плати за весь час фактичного користування кредитними коштами та на частину четверту статті 631 ЦК України яка визначає, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Учасники справи правом відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, про час та місце апеляційного розгляду були повідомлені належним чином. Від апелянта повторно надійшла заява про перенесення слухання справи на іншу дату у звязку з поломкою автотранспорта, судова колегія враховує , що апелянт раніше вже просив про перенесення судового засідання з 22.11.2018 року на іншу дату, доказів підтвержуючих обставини викладені в заяві від 17.12.2018 року додані не були , тому суудова колегія відхиляє клопотання про перенесення слухання справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

При апеляційному розгляді вказаної цивільної справи колегія суддів приймає до уваги положення частин 1 та 2 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.ст.89, 263 ЦПК України були повно і всебічно дослідженні обставини справи та дана належна оцінка доказам, на які сторони посилалися в суді першої інстанції. Суд правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 15.01.2014 року між КС "Імперіал ЛТД" та ОСОБА_1 був укладений договір кредитної лінії №290бк, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 70 % на рік з терміном остаточного повернення кредиту, що складає 24 місяці від дати отримання кредиту (а.с.17-18).

В якості забезпечення виконання взятих зобов'язань за договором кредитної лінії, 15.01.2014 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 290 бк/1 (а.с.19); 15.01.2014 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №290 бк/2 (а.с.20); 15.01.2014 року між позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 290 бк/3 (а.с.21), згідно з якими ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен окремо поручилися перед позивачем відповідати солідарно за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за договором кредитної лінії.

10.02.2016 року Білокуракинським районним судом Луганської області ухвалено рішення відповідно до якого з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стягнуто в солідарному порядку заборгованість за договором кредитної лінії № 290бк від 15.01.2014 року в розмірі 20389,64 грн., з яких 9980 грн. - основний борг та 10409,64 грн. - заборгованість зі сплати відсотків, а також судові витрати в розмірі 243,60 грн.(а.с. 3-4).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем нараховано заборгованість по відсоткам за період з 30.01.2016 року по 20.11.2017 року в сумі 17769,73 грн., з яких 3957,64 грн. - заборгованість зі сплати % згідно рішення Білокуракинського районного суду Луганської області № 409/2113/15-ц, та 13812,09 грн. - %, нараховані за період з 30.01.2016 по 20.11.2017 (а.с.2).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Через це суд першої інстанції визнав за необхідне закрити провадження в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості зі сплати відсотків за договором кредитної лінії № 290бк від 15.01.2014 року в розмірі 3957,64 грн., оскільки ця частина вже стягнута з відповідачів на користь позивача рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 10.02.2016 року по справі № 409/2113/15-ц.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 30.01.2016 року по 20.11.2017 року, в розмірі 13812,09 грн. суддя Білокуракинського районного суду Луганської області зазначив, що до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 15 січня 2016 року включно.

Відтак, у межах строку кредитування до 15 січня 2016 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 16 січня 2016 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Також суд посилався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхиляє аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. Зазначений правовий висновок зроблено Верховним Судом в постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12).

Згідно ч.6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Тому суд визнав, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитом, нарахованих за період з 30.01.2016 року по 20.11.2017 року, в розмірі 13812,09 грн. задоволенню не підлягають.

Судова колегія Луганського апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Наведені в апеляційній скарзі доводи апеляційним судом відхиляються, оскільки судом першої інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

При цьому колегія суддів зауважує, що, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи те, що спір по суті судом першої інстанцій вирішено правильно і законно, а рішення не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» залишити без задоволення.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 25 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 17.12.2018 року.

Головуючий В.В. Кострицький

Судді: В.М. Луганська

Н.В. Стахова