справа № 208/1634/18
№ провадження 4-с/208/18/18
УХВАЛА

Іменем України

03 серпня 2018 р. м. Кам'янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання - Шешуревої Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 та визнання протиправними, скасування постанови про повернення виконавчого документа, третя особа: ОСОБА_3, -

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до суду та просить визнати протиправними дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 щодо винесення 28.02.2018р. постанов: ВП № 45702766 вих. № 5961/2; ВП № 52209368 вих. № 5969/2; ВП № 52209780 вих. № 5966/2; ВП № 52210155 вих. № 5963/2 про повернення виконавчих документів стягувачу, визнати протиправною та скасувати постанову від 28.02.2018р., ВП № 45702766 начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувану, визнати протиправною та скасувати постанови від 28.02.2018р., ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155, начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про повернення виконавчих документів скаржнику та зобов'язати начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відновити виконавчі провадження №№ 45702766, 52209368, 52209780, 52210155. Мотивував тим, що державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчих документів стягувачеві в межах виконавчих проваджень №№ 45702766, 52209368, 52209780, 52210155 на тій підставі, що при примусовому виконанні виконавчого документу встановлено, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, тому начальник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 постановив виконавчі листи повернути стягувачу.

У судове засідання заявник не зявився, просив суд розглянути скаргу без його участі.

Начальник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про день та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справа є відповідні дані.

Третя особа, ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, про день та час розгляду скарги була повідомленою належним чином, причину неявки суду не повідомила.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, серед іншого, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Законом України «Про виконавче провадження (стаття 1) виконавче провадження визначене як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) і являє собою сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одними із засад виконавчого провадження, котрі мають бути дотримані, є верховенство права та обовязковість виконання судового рішення (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

В силу п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону виконавчі листи, що видаються судами у визначених випадках на підставі судових рішень, підлягають примусовому виконанню.

За змістом положень ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

У свою чергу, початок примусового виконання судового рішення та відповідний порядок прийняття виконавчого документа до виконання визначений статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що 14 березня 2014 року рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за справою № 208/1330/13 (номер провадження 2/208/203/14), позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були задоволені частково.

Також встановлено, що 22 жовтня 2014 року рішенням № 208/1330/13 колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області, було скасовано рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 березня 2014 року, та постановлено нове рішення, яким з ОСОБА_3 на користь скаржника було стягнуто грошові кошти у розмірі 72 820,00 дол. США, що еквівалентно 943019 грн.

Як вбачається з матеріалів скарги, 21.11.2014 року виконавчі листи було передано до Заводського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ на примусове виконання, що підтверджується постановою від 08.12.2014 року про відкриття виконавчого провадження серія ВП номер 45702766, згідно з якою відповідачу було надано строк до 15.12.2014 року для добровільного виконання означеної постанови.

У звязку з тим, що боржник ОСОБА_3 станом на жовтень 2015 року рішення не виконала,

Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, на користь стягувача, 17 березня 2016 року було винесено рішення за справою № 208/7942/15-ц (номер провадження 2/208/372/16), яким позовні вимоги задоволено частково, 14 липня 2016 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області, рішення Заводського районного суду м Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 березня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про стягнення відсотків за користування грошима та стягнення з ОСОБА_3 на користь стягувача судового збору у розмірі 605, 15 грн. скасовано; стягнуто з ОСОБА_3 на користь стягувача відсотки за користування грошима за договором позики за період з 23 жовтня 2014 року по 09 березня 2016 року 26 497 доларів США, еквівалентно 457934,81 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь стягувача витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 887,45 грн.; в решті рішення суду залишено без змін.

13.09.2016 року виконавчі листи було передано до Заводського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ на примусове виконання, що підтверджується постановами від 13.09.2016 року про відкриття виконавчого провадження серія ВП номери 52209368, 52209780, 52210155, згідно з якими боржнику було надано строк до 20.09.2016 року для добровільного виконання означених постанов.

Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що питання, яке стосується стягнення коштів з боржника ОСОБА_3 на користь стягувача ОСОБА_1 підлягає примусовому виконанню.

При цьому суд виходить з таких основних засад виконавчого провадження як верховенство права та обовязковості виконання остаточного судового рішення, беручи до уваги положення ст.ст. 1-3 Закону України «Про виконавче провадження» у поєднанні із відповідними нормами Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також враховуючи ту обставину, що має місце видача Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у визначеному Законом порядку виконавчих документів на підставі судових рішень.

Також, суд виходить із розяснень, котрі надані Конституційним Судом України у рішенні від 13.12.2012 року у справі № 18-рп/2012 (пункт 2 мотивувальної частини рішення), за змістом яких виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Крім того, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Янголенко проти України», no. 14077/05 від 10.12.2009 року та «Глоба проти України», no. 15729/07 від 05.07.2012 року визначено, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес. Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, держава не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Як встановлено судом, вказані вище виконавчі документи у формі виконавчих листів 21.11.2014 року та 13.09.2016 року були скеровані заявником (стягувачем) до Заводського відділу державної виконавчої служби ДМУЮ на примусове виконання. Саме у такий спосіб заявник, з метою остаточного завершення реалізації свого права на судовий захист і виконання судового рішення як невід'ємної складової частини такого права, вирішив діяти у даному, конкретному випадку, що є у повній мірі виправданим. При цьому, подані виконавчі документи відповідали встановленим щодо них вимогам, котрі визначені статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», а самим стягувачем було виконано усі передбачені статтею 26 вказаного Закону дії, необхідні для початку примусового виконання судового рішення.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторона виконавчого провадження має право на оскарження рішення державного виконавця.

Заявник посилається на те, що з постановах не вбачається чи було перевірено майновий стан боржника, чи було виконано всі виконавчі дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як встановлено із змісту постанов про повернення виконавчого документа стягувачеві, в результаті вжитих державним виконавцем заходів, державним виконавцем встановлено, що майна належного боржнику, що підлягає опису та арешту в рахунок погашення боргу, не виявлено, хоча це не відповідає дійсності та спростовується наданими скаржником доказами, а саме: під час розгляду справи № 208/1330/13 (номер провадження 2/208/203/14) Заводським районним судом було винесено ухвалу про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, на той час у боржник ОСОБА_3 володіла нерухомим майном - квартирою № 13 в будинку №1/11 по вул. Медичній в м. Камянське (Дніпродзержинськ), загальною площею 86,2 кв.м., житловою - 57,0 кв.м., та всім майном, яке знаходилось в цій квартирі; спортивно-оздоровчим комплексом, який розташований за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ), вул. Г.Романової, 4-6, та всім майном, яке знаходилось в цьому приміщенні, право власності на який зареєстровано ОКП «Дніпродзержинське БТІ» на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 01.11.2006 року; та рухомим майно - автомобілем «Хюндай», 1996 року випуску, реєстраційний номер 5539АА, але державний виконавець не направив на адресу боржника запиту, вимоги, виклику з метою отримання інформації, пояснень боржника, щодо місцезнаходження майна та для зясування обставин при яких майно вибуло з її володіння, та встановлення осіб, в яких воно перебуває, крім того державний виконавець не направив на адресу банківських установ запиту, вимоги з метою отримання інформації щодо наявності у боржника рахунків (кредитних, депозитних) та коштів на них, також державний виконавець не направив на адресу прикордонної служби жодного запиту з метою отримання інформації щодо перетинання кордону боржником, для подальшого звернення до суду з поданням про обмеження виїзду боржника за межі країни, не звернувся до правоохоронних органів та органів прокуратури з заявою про внесення відомостей про злочин з боку боржника за ухиляння від виконання рішення суду, що передбачено діючим законодавством.

Згідно з п. 9 ч.1 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Згідност.74 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно п.9 XII. «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов'язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Винесення постанов по кожному провадженню ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155 від 28.02.2018 року про повернення виконавчих листів, а також постанови про повернення виконавчого листа від 22.01.2018 року по ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155 начальник Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 вищевказаних вимог не дотримався та не забезпечив контроль за виконавчим провадженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить висновку, що державним виконавцем не вжито всіх необхідних та достатніх заходів щодо примусового виконання рішення, та не вчинено виконавчі дії неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі, що свідчить про неправомірність його дій та безпідставність винесення відповідних постанов про повернення виконавчих листів стягувачу.

За таких обставин, суд приходить висновку про визнання протиправними дій начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 під час здійснення ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155, щодо винесення постанов по кожному провадженню від 28.02.2018 року про повернення виконавчих листів, а також визнання протиправними та скасуваня постанови про повернення виконавчого листа від 22.01.2018 року по ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155, винесену начальником Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 129 Конституції України, ст. 2, 6, 10, 11, 12, 13, 18, 28, 37, 74 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 447-453 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 в межах ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155, щодо винесення постанов по кожному провадженню від 28.02.2018 року про повернення виконавчих листів - незаконними.

Постанови начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про повернення виконавчого листа від 22.01.2018 року по ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155 - скасувати.

Зобовязати начальника Заводського відділу державної виконавчої служби м. Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 відновити виконавчі провадження ВП № 45702766, ВП № 52209368, ВП № 52209780, ВП № 52210155.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених уч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньої до апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Суддя Похваліта С. М.