Справа № 489/3074/18
Номер провадження 2/489/1803/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 року м. Миколаїв,

вул. Космонавтів,81/16 (81/17),

зал судових засідань №11

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретар судового засідання - Мазницька Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2, яким просила визнати Договір купівлі продажу 8/50 часток домоволодіння №1, що розташоване по провулку Глухому в м. Миколаєві дійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що 30.09.1998 року її батьком ОСОБА_3 було придбано у ОСОБА_2 8/50 часток домоволодіння №1, що розташоване по провулку Глухому в м. Миколаєві та оформлено договір купівлі-продажу. 09.03.1999 року покупець ОСОБА_3 помер, спадкоємцем після нього є позивач. На теперішній час позивач не має можливості оформити спадкові права на майно після смерті батька та розпоряджатися ним, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавець ніяких претензій не предявляв, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухилявся.

Згідно Ухвали від 20.06.2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до заяви, позивач просив про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Товарної біржі «Принцепс» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши надані докази, суд встановив таке.

Відповідно до Свідоцтва про народження ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_3 (після укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

8/50 часток цілого домоволодіння №1, розташованого по провулку Глухому в м. Миколаєві, належали ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва на спадщину за №269/1998 від 14.04.1998 року, виданого Другою нотаріальною конторою м. Миколаєва, зареєстрованого в БТІ за №782 від 28.09.1998 р.

30 вересня 1998 року на Товарній біржі «Принцепс» за №10 зареєстрований Договір купівлі - продажу 8/50 часток цілого домоволодіння №1, розташованого по провулку Глухому в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_2 - з однієї сторони, та ОСОБА_3 - з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року,чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

За змістом ст. ст.128,153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1ст. 128 ЦК УРСР), а у відповідності зі ст. 153 ЦК УРСР договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як вбачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцю на праві власності нерухомого майна. Позивачем у справі усі умови за договором виконані. Згідно вищевказаного договору відчужувана нерухомість продана позивачу. Грошові кошти отримані Продавцем від Покупця до підписання угоди. Доказів того, що сторони заперечували укладений договір, згідно до вимог ст. 237 ЦК України, суду не надано, тому суд вважає укладений договір дійсним.

Відповідно до ст. 14 Закону УРСР «Про власність» громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну.

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

09 березня 1999 року помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцем після його смерті є ОСОБА_1

Позивач після смерті батька ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно Договір купівлі-продажу, зареєстрований на ТБ «Принцепс» не відповідає вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, позивач на теперішній час не має можливості зареєструвати своє право власності на спірну частку домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу, укладеного її батьком з відповідачем, через те, що на час укладання договір не був нотаріально посвідчений, а відповідно його форма не відповідала формі, передбаченій діючим законодавством.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81, 263,264 ЦПК за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність, достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивач не має можливості усунути порушення її прав на теперішній час в позасудовому порядку, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 48, 81, 141, 259, 263-264 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу 8/50 часток домоволодіння №1, розташованого по провулку Глухому в м. Миколаєві, укладений 30 вересня 1998 року між ОСОБА_2 - з однієї сторони, та ОСОБА_3 - з іншої сторони, зареєстрований на Товарній біржі «Принцепс» за №10 дійсним.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, серія і номер паспорта ЕР415862, місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_2;

Відповідач - ОСОБА_2, останнє відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3;

Третя особа Товарна біржа «Принцепс», , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06.09.2018 р.

Суддя Н.С. Тихонова