ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» грудня 2018 року

м. Харків

справа № 640/15186/15-ц

провадження № 22ц/818/859/18

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Асавалюк О.О.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк»,

відповідач - ОСОБА_2, представник відповідача - ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_4, представник третьої особи - ОСОБА_5,

позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2, представник позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_3,

відповідач за зустрічним позовом - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк»,

третя особа за зустрічним позовом - ОСОБА_4, представник третьої особи за зустрічним позовом - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року в складі судді Лях М.Ю.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено генеральну угоду № 674.

03 серпня 2007 року у відповідності до генеральної угоди № 674 від 03 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 010-2/07/1-890-07, до якого вносились зміни шляхом укладення додаткового договору № 1 від 29 серпня 2007 року, додаткового договору № 2 від 14 вересня 2007 року, додаткової угоди № 3 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 5 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди № 7 від 26 вересня 2011 року.

Відповідно до умов цього кредитного договору позичальнику надано кредит у сумі 85 000,00 доларів США з встановленою відсотковою ставкою 12,5% річних строком до 03 серпня 2017 року.

03 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено генеральну угоду № 07-01-180-08.

03 листопада 2008 року у відповідності до генеральної угоди № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0807-08, до якого вносились зміни шляхом укладення додаткового договору № 1 від 24 листопада 2008 року, додаткового договору № 2 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 3 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 5 від 29 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди № 7 від 26 вересня 2011 року.

Відповідно до умов цього кредитного договору позичальнику надано кредит у сумі 925 300,00 грн. з встановленою відсотковою ставкою 21,5% річних строком до 02 листопада 2018 року.

Згідно умов вказаних кредитних договорів, банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині 1 цих договорів, а позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 12/02-2/0463 від 09 грудня 2010 року.

Також, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 12/02-2/0464 від 09 грудня 2010 року.

Відповідно до умов договорів поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за борговими зобов'язаннями боржника, які виникають з умов кредитних договорів, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за їх користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у порядку, передбаченому кредитними договорами, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитних договорів в повному обсязі. Також поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

Сторони у договорах поруки встановили, що зобов'язання поручителя перед банком є безумовним і ніяких інших умов, крім передбачених цими договорами, не потребують.

Зазначив, що взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та процентів у відповідності до умов угоди та кредитних договорів позичальник не виконує, у зв'язку з чим станом на 05 серпня 2015 року у ОСОБА_4 перед банком виникла заборгованість за кредитним договором № № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року, яка складає 83 858,84 доларів США, з яких сума заборгованості за кредитом - 58 488,78 доларів США, прострочена сума заборгованості за кредитом - 23 752,39 доларів США, сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту -7542,38 доларів США, сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 13 561,56 доларів США, сума простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13 381,29 доларів США, сума пені за порушення строку погашення відсотків - 4266,12 доларів США; загальна сума заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року становить 1 256 005,90 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 768 109,48 грн., прострочена сума заборгованості за кредитом - 272 554,92 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками - 300 068,89 грн., сума пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн.

Вказав, що на адресу боржника та поручителя банком направлені вимоги про погашення суми заборгованості, однак вони не задоволені, заборгованість не погашено.

Просив стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року, укладеним у відповідності до генеральної кредитної угоди № 674 від 03 серпня 2007 року, в розмірі 83 858,84 доларів США; суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, укладеним у відповідності до генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року в розмірі 1 256 005,90 грн., а також стягнути судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Не визнавши позовні вимоги, у лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», третя особа: ОСОБА_4 про припинення дії договорів.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що договори поруки підписані не ним, заява на отримання кредиту ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутня, поточний рахунок не відкривався; договори обслуговування рахунку не підписувались, комісії не сплачувались, право на отримання кредиту не набувалось, умови не виконувались.

Зазначив, що судовий експерт дійшов висновку, що кредит не отримувався, ОСОБА_4 грошовими коштами не розпоряджався.

Вважав, що зобов'язань у ОСОБА_4 перед банком не виникало.

Просив визнати його зобов'язання поручителя за договором поруки № 12/02-02/0463 від 09 грудня 2010 року та № 12/02-02/0464 від 09 грудня 2010 року перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» припиненими; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 10 430,47 грн. та 640,00 грн. судового збору.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», - задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року, укладеним у відповідності до генеральної кредитної угоди № 674 від 03 серпня 2007 року, в розмірі 83 858,84 доларів США; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, укладеним у відповідності до генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року в розмірі 1 256 005,90 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», судовий збір в розмірі 3654,00 грн.; в задоволенні зустрічної позовної заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, в позовних вимогах банку відмовити в повному обсязі, задовольнити його зустрічні позовні вимоги та вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклав вимоги зустрічного позову. При цьому зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що банком не надано жодного документу з підписом позичальника, що підтверджує отримання грошей або розпорядження ними; що відповідно до листа № 140-11-0-0018/3 від 06 січня 2017 року, яким фінансова установа фактично визнала, що будь-яких документів, у тому числі касових, які мали б підпис боржника та підтверджували б отримання грошей у банку, не існує; що ніяких документів, що підтверджують отримання або використання боржником за кредитним договором коштів у банку ніколи не було та на тепер немає; що вимога суду першої інстанції про необхідність звернення до правоохоронних органів незрозуміла, оскільки відсутня спричинена шкода, а звернення до суду позивача не є проступком; що зобов'язань у ОСОБА_4 перед банком, як вбачається з матеріалів справи не виникало, факт отримання у власність/розпорядження грошовими коштами первинною бухгалтерською документацією не підтверджується, жодного документу за підписом боржника за договором в матеріалах справи немає.

Ухвалою судді Апеляційного суду Харківської області Бровченка І.О. від 20 листопада 2017 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Бровченка І.О., Кіся П.В., Хорошевського О.М. від 20 листопада 2017 року призначено справу до розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів Бровченка І.О., Кружиліної О.А., Хорошевського О.М. від 03 квітня 2018 року залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Кристалбанк», як процесуального правонаступника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

Підпунктом 3 пункту 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим законом.

Згідно з пунктом 8 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, у редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до частини 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29 грудня 2017 року № 452/2017 постановлено ліквідувати Апеляційний суд Харківської області та утворено Харківський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Харківську область, з місцезнаходженням у місті Харкові.

На підставі Указу Президента України від 28 вересня 2018 року № 297/2018 судді, які здійснювали правосуддя в Апеляційному суді Харківської області переведені до новоутвореного Харківського апеляційного суду.

03 жовтня 2018 року повідомлення про початок роботи Харківського апеляційного суду оприлюднено в газеті «Голос України» № 185 (6940).

03 жовтня 2018 року справу передано до Харківського апеляційного суду.

16 жовтня 2018 року за допомогою автоматизованого розподілу справ між суддями на суддю судової палати з розгляду цивільних справ Бурлака І.В. розподілено зазначену цивільну справу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року у складі колегії судді Бурлака І.В., Кіся П.В., Яцини В.Б. призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

12 червня 2018 року від Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», надійшов відзив, в якому він вважав апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду законним. При цьому зазначив, що ОСОБА_4 неодноразово підписував додаткові угоди до кредитних договорів, що свідчить про взяття ОСОБА_4 на себе всіх зобов'язань, в тому числі, і зобов'язання щодо повернення отриманих кредитних коштів.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду - змінити.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено генеральну кредитну угоду № 674, згідно умов якої кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми 85 000,00 доларів США, термін дії угоди до 03 серпня 2017 року.

Відповідно до кредитного договору № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року ОСОБА_4 прийнято на умовах укладеної генеральної кредитної угоди № 674 грошові кошти в розмірі 85 000,00 доларів США трьома траншами: перший транш - 30 000,00 доларів США, другий - 30 000,00 доларів США, третій - 25 000,00 доларів США за процентною ставкою 12,5 % річних.

В подальшому до вказаного кредитного договору сторонами внесено зміни згідно додаткового договору № 1 від 29 серпня 2007 року, додаткового договору № 2 від 14 вересня 2007 року, додаткової угоди № 3 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 5 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди № 7 від 26 вересня 2011 року.

03 листопада 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08, відповідно до умов якої кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної угоди кредитами не повинен перевищувати суми 925300,00 грн. з терміном дії угоди до 03 листопада 2023 року. В подальшому між сторонами до вказаної генеральної кредитної угоди укладено договір про внесення змін № 1 від 25 червня 2010 року, договір про внесення змін № 2 від 09 грудня 2010 року.

Відповідно до кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року ОСОБА_4 прийнято на умовах генеральної кредитної угоди № 07-01-180-08 грошові кошти в розмірі 925 300,00 грн. одним траншем за процентною ставкою 21,5% річних на строк до 03 листопада 2023 року. В подальшому до вказаного договору сторонами вносилися зміни згідно додаткового договору № 1 від 24 листопада 2008 року, додаткової угоди № 2 від 03 липня 2009 року, додаткової угоди № 3 від 16 грудня 2009 року, додаткової угоди № 4 від 25 червня 2010 року, додаткової угоди № 5 від 29 червня 2010 року, додаткової угоди № 6 від 09 грудня 2010 року, додаткової угоди № 7 від 26 вересня 2011 року.

Пунктом 1.1 кредитних договорів передбачено, що банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині № 1 цих договорів, а позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до пункту 4.1.1 кредитних договорів за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору.

09 грудня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено два договори поруки № 12/02-02/0463 та № 12/02-02/0464, відповідно до умов яких ОСОБА_2 на добровільних засадах зобов'язався перед Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» відповідати за борговими зобов'язаннями ОСОБА_4, що виникли за кредитними договорами № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року та № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, укладеними між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4

Відповідно до умов договорів поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за борговими зобов'язанням боржника, які виникають з умов кредитних договорів, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за їх користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у порядку, передбаченому кредитними договорами, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитних договорів в повному обсязі. Поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Сторони договорів поруки встановили, що зобов'язання поручителя є безумовними; ніяких інших умов, крім передбачених цим договором (договором поруки), не потрібно.

Взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та процентів у відповідності до умов угоди та кредитних договорів позичальник не виконує, у зв'язку з чим станом на 05 серпня 2015 року у ОСОБА_4 перед банком виникла заборгованість за кредитним договором № № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року в розмірі 83 858,84 доларів США, з яких сума заборгованості за кредитом -58 488,78 доларів США, прострочена сума заборгованості за кредитом - 23 752,39 доларів США, сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту - 7542,38 доларів США, сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 13 561,56 доларів США, сума простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13 381,29 доларів США, сума пені за порушення строку погашення відсотків - 4266,12 доларів США; загальна сума заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року становить 1 256 005,90 грн., з яких сума заборгованості за кредитом - 768 109,48 грн., прострочена сума заборгованості за кредитом - 272 554,92 грн., сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн., сума нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками - 300 068,89 грн., сума пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн.

У зв'язку з невиконанням зобов'язань позичальником ОСОБА_4 за кредитними договорами щодо погашення суми кредитів, нарахованих відсотків та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитами та відсотками банком 04 березня 2014 року боржнику ОСОБА_4 та поручителю ОСОБА_2 направлені вимоги про погашення суми заборгованості, однак вимоги банку про погашення суми заборгованості позичальником та поручителем не задоволені, заборгованість не погашено.

Відповідно до правового висновку, який викладений в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-813цс15, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені. Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів того, що позичальник та/або поручитель отримали вказану вимогу.

17 лютого 2017 року за зверненням представника ОСОБА_2 Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса складено висновок експертного економічного дослідження № 1744, відповідно до якого отримання позичальником готівкових коштів або інше використання коштів фізичною особою за кредитними договорами № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року та № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року наданими на дослідження документами не підтверджується. В обсязі наданих матеріалів та відповідно до проведених досліджень, документально підтвердити відкриття Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_4 поточних та інших рахунків, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за кредитними договорами № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року та № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, не надається за можливе. Сплата ОСОБА_4 комісії за відкриття рахунків, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за кредитними договорами № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року та № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, наданими на дослідження документами не підтверджується.

Зі змісту вказаного висновку вбачається, що представником ОСОБА_2 на дослідження експерту надано всі документи в копіях, первинні документи представником не надано.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов'язань.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (частина 1 статті 559 ЦК України).

Матеріали справи свідчать про те, що дійсно 03 серпня 2007 року та 03 листопада 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено генеральні кредитні угоди № 674 та № 07-01-180-08 відповідно, та у відповідності до яких укладено кредитні договори № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року та № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року.

Як вбачається з копій виписок за рахунками та меморіальних ордерів, наданих банком, ОСОБА_4 отримав передбачені кредитними договорами грошові кошти, а також на виконання своїх зобов'язань частково погашав заборгованість.

Проте, у зв'язку з не виконанням в повному обсязі своїх зобов'язань за договорами у ОСОБА_4 перед банком виникла заборгованість, яка станом на 05 серпня 2015 року за кредитним договором № № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року складає 83 858,84 доларів США, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року становить 1 256 005,90 грн.

Однак, до суду не надано належних та допустимих письмових доказів того, що у ОСОБА_4 відсутня заборгованість перед банком, у зв'язку з чим ОСОБА_2, як поручитель, не повинен відповідати за борговими зобов'язаннями боржника в повному обсязі, тому позовні вимоги банку щодо стягнення виниклої заборгованості є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ані ОСОБА_2, ані його представником не доведено належним чином відсутність зобов'язання ОСОБА_4 перед банком та, як наслідок, відсутність будь-яких зобов'язань у ОСОБА_2 перед позивачем. В матеріалах справи відсутні належні та достатні письмові докази в підтвердження доводів, викладених представником відповідача в зустрічній позовній заяві. Інших доказів, інших підстав в обґрунтування заявлених вимог не надано.

До проведеного експертного дослідження, за результатами якого складено висновок № 1744 від 17 лютого 2017 року, судова колегія ставиться критично, оскільки дослідження об'єктивно обмежило Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» надати необхідні документи з матеріалів кредитних справ для повного та всебічного встановлення обставин, оскільки результати експертного дослідження обумовлені саме не наданням на дослідження низки документів. Самостійне проведення експертною установою вказаного дослідження на замовлення однієї сторони без відома іншої під час вирішення спору в суді, без заявлення клопотання та призначення судової економічної експертизи, без попередження експертів про кримінальну відповідальність, обмеження іншої сторони в можливості поставити свої запитання, надати за клопотанням експерта необхідну додаткову документацію обумовлюють наявність обґрунтованого сумніву в результатах наданого до суду висновку експертного дослідження.

Посилання ОСОБА_2 на те, що банком не надано жодного документу з підписом позичальника, що підтверджує отримання грошей або розпорядження ними; що відповідно до листа № 140-11-0-0018/3 від 06 січня 2017 року, яким фінансова установа фактично визнала, що будь-яких документів, у тому числі касових, які мали б підпис боржника та підтверджували б отримання грошей у банку - не існує; що ніяких документів, що підтверджують отримання або використання боржником за кредитним договором коштів у банку ніколи не було та на тепер немає; що вимога суду першої інстанції про необхідність звернення до правоохоронних органів незрозуміла, оскільки відсутня спричинена шкода, а звернення до суду позивача не є проступком; що зобов'язань у ОСОБА_4 перед банком, як вбачається з матеріалів справи, не виникало, факт отримання у власність/розпорядження грошовими коштами первинною бухгалтерською документацією не підтверджується, жодного документу за підписом боржника за договором в матеріалах справи немає, є необґрунтованими, жодним доказом, крім пояснень представника ОСОБА_2, не підтверджено.

Навпаки, як вбачається з наданого розрахунку, ОСОБА_4 до вересня 2013 року за валютним кредитом та до лютого 2014 року за гривневим кредитом погашав заборгованість регулярно.

Користування ОСОБА_4 кредитними коштами підтверджується генеральною кредитною угодою № 674 від 03 серпня 2017 року (а.с.15-16 т.1); кредитним договором № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року (а.с.17-21 т.1); додатком № 1 до кредитного договору, графіком повернення кредиту та сплати процентів (а.с.22-23 т.1); додатковим договором № 1 від 29 серпня 2007 року (а.с.24-25 т.1); додатковим договором № 2 від 14 вересня 2007 року (а.с.26-27 т.1); додатковою угодою № 3 від 03 липня 2009 року (а.с.28 т.1); додатком № 1 до кредитного договору, графіком повернення кредиту та сплати процентів від 03 липня 2009 року (а.с.29-30 т.1); додатковою угодою № 4 від 16 грудня 2009 року (а.с.31 т.1); додатком № 1 до кредитного договору, графіком повернення кредиту та сплати процентів від 16 грудня 2009 року (а.с.32-33 т.1); новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 16 грудня 2009 року та графіком повернення кредиту та сплати процентів (а.с.34-35 т.1); додатковою угодою № 5 від 25 червня 2010 року, додатком № 1 до кредитного договору, графіком повернення кредиту та сплати процентів від 25 червня 2010 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 25 червня 2010 року та графіком повернення кредиту та сплати процентів (а.с.36-39 т.1); додатковою угодою № 6 від 09 грудня 2010 року, додатком № 1 до кредитного договору, графіком повернення кредиту та сплати процентів від 09 грудня 2010 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 09 грудня 2010 року (а.с.40-43 т.1); додатковою угодою № 7 від 26 вересня 2011 року, додатком № 1 до кредитного договору, графіком повернення кредиту та сплати процентів від 26 вересня 2010 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 26 вересня 2011 року та графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (а.с.44-48 т.1); генеральною кредитною угодою № 07-01-180-08 від 03 листопада 2008 року (а.с.49-50 т.1); договором про внесення змін № 1 до генеральної угоди від 25 червня 2010 року (а.с.51 т.1); договором про внесення змін № 2 до генеральної угоди від 09 грудня 2010 року (а.с.52 т.1); кредитним договором № 010-2/07-01-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року (а.с.53-57 т.1); додатковим договором № 1 від 24 листопада 2008 року (а.с.59 т.1); додатковою угодою № 2 від 03 липня 2009 року, додатком № 1 до кредитного договору, графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів від 03 липня 2009 року (а.с.60- 62 т.1); додатковою угодою № 3 від 16 грудня 2009 року, додатком № 1 до кредитного договору, графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів від 16 грудня 2009 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 16 грудня 2009 року (а.с.63-67 т.1); додатковою угодою № 4 від 25 червня 2010 року, додатком № 1 до додаткової угоди, графіком погашення кредитної заборгованості від 25 червня 2010 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 25 червня 2010 року та графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (а.с.68-71 т.1); додатковою угодою № 5 від 29 червня 2010 року, додатком № 1 до додаткової угоди, графіком погашення кредитної заборгованості від 29 червня 2010 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 29 червня 2010 року та графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (а.с.72-75 т.1); додатковою угодою № 6 від 09 грудня 2010 року, згодою на зміну умов кредитного договору, додатком № 1 до додаткової угоди, графіком погашення кредитної заборгованості від 09 грудня 2010 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки від 09 грудня 2010 року та графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (а.с.76-80 т.1); додатковою угодою № 7 від 26 вересня 2011 року, додатком № 1 до кредитного договору, графіком погашення кредитної заборгованості від 26 вересня 2011 року, новою редакцією додатку № 1 до кредитного договору, таблицею визначення сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки та графіком погашення кредитної заборгованості та сплати страхових платежів (а.с.81-85 т.1); протоколом про наміри з погашення заборгованості за кредитними договорами від 18 травня 2009 року (а.с.42 т.4); актом звірки кредитної заборгованості за кредитними договорами від 09 грудня 2010 року (а.с.43 т.4); заявою про видачу траншу від 12 вересня 2007 року( а.с.128 т.4); заява про надання кредиту від 27 серпня 2007 року (а.с.129 т.4); заявою про встановлення кредитного ліміту від 27 липня 2007 року (а.с.130 т.4).

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив наведені вище обставини та дав належну оцінку умовам укладених між сторонами договорів, проаналізував надані кожним із сторін доказів, як на підтвердження первісного позову, так і зустрічних позовних вимог, правильно застосував норми матеріального права у спірних правовідносинах та дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 допустив неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами, у зв'язку з чим, заборгованість, яка утворилась, підлягає стягненню на користь банку і з поручителя. При цьому, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів, судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про припинення дії договорів, оскільки обставини, на які він посилався не підтвердились та підстав, визначених статтею 599 ЦК України не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Проте, оскільки відповідно до частини 10 статті 265 ЦПК України в резолютивній частині рішення необхідно чітко зазначати не тільки суму боргу, а й її складові, судова колегія вважає рішення суду в цій частині змінити та викласти його в наступній редакції: стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року суму заборгованості в розмірі 83 858,84 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 58 488,78 доларів США, простроченої суми заборгованості за кредитом - 23 752,39 доларів США, суми пені за порушення строку погашення кредиту - 7542,38 доларів США, суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 13 561,56 доларів США, суми простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13 381,29 доларів США, суми пені за порушення строку погашення відсотків - 4266,12 доларів США; за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року суму заборгованості в розмірі 1 256 005,90 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 768 109,48 грн., простроченої суми заборгованості за кредитом - 272 554,92 грн., суми пені за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками - 300 068,89 грн., суми пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2017 року - змінити та викласти в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором № 010-2/07/1-890-07 від 03 серпня 2007 року суму заборгованості в розмірі 83 858,84 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 58 488,78 доларів США, простроченої суми заборгованості за кредитом - 23 752,39 доларів США, суми пені за порушення строку погашення кредиту - 7542,38 доларів США, суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 13 561,56 доларів США, суми простроченої заборгованості за відсотками за користування кредитом - 13 381,29 доларів США, суми пені за порушення строку погашення відсотків - 4266,12 доларів США; за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року суму заборгованості в розмірі 1 256 005,90 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 768 109,48 грн., простроченої суми заборгованості за кредитом - 272 554,92 грн., суми пені за порушення строку погашення кредиту - 88 531,47 грн., суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 304 178,80 грн., суми простроченої заборгованості за відсотками - 300 068,89 грн., суми пені за порушення строку погашення відсотків - 95 186,15 грн.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді П.В. Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.