Справа № 127/2140/18
Провадження № 22-ц/772/1767/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2018 рокуСправа № 127/2140/18м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_4,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2018 року у складі судді Федчишена С. А., постановлене в м. Вінниці, повне судове рішення складено 26 червня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

31.01.2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення коштів. Позов мотивовано тим, що 5 серпня 2015 року між ОСОБА_3, та адвокатом ОСОБА_4 була укладена письмова угода для захисту в Вінницькому міському суді і апеляційному суді Вінницької області інтересів сина позивача - ОСОБА_5, який притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до вказаної угоди оплату було визначено в сумі 55 000 грн. та позивач передав відповідачеві 2 500 доларів США, що відповідало визначеній сумі в гривнах. Одночасно було обумовлено, що вартість наданих правничих послуг в суді першої інстанції, Вінницькому міському суді, складає 5 000 грн.. 20 січня 2017 року під час проведення судового засідання в Вінницькому міському суді під час судових дебатів по справі відповідач адвокат ОСОБА_4 відмовився від захисту підсудного в односторонньому порядку. За зверненням позивача ОСОБА_3 рішенням дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області від 1 грудня 2017 року до адвоката ОСОБА_4 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців. Зважаючи на домовленість про вартість послуг адвоката в суді першої інстанції в розмірі 5 000 грн., невиконання відповідачем вимог угоди, позивач висував вимогу стягнути з відповідача кошти в розмірі 50 000 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 червня 2018 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти за надані послуги в розмірі 39 000гривень, 549,74 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору, 3 900,00грн. у відшкодування витрат за правову допомогу, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання умов угоди про надання правової допомоги адвокатом ОСОБА_4 є доведеним, однак з урахуванням того, що відповідач повернув позивачеві кошти в розмірі 500 доларів США, що в еквіваленті становить 11 000 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 39 000 грн. (50 000 грн. 11 000 грн.). З урахуванням часткового задоволення позову, суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягнув з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

На таке рішення суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просить рішення Вінницького міського суду скасувати та постановити нове, яким його позовні вимоги задовольнити повністю. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що він категорично заперечував, що 500 доларів США, які йому повернув ОСОБА_4, були повернуті ним саме за угодою від 5 серпня 2015 року, однак суд першої інстанції на це не зважив та помилково і безпідставно зменшив на цю суму розмір стягнення.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_4 не скористався.

Відповідач ОСОБА_4 також подав апеляційну скаргу на рішення, за результатами розгляду якої просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що не зважаючи на обґрунтування позову позивачем ст. 611 ЦК України, суд вийшов за межі позовних вимог та послався на норми цивільного кодексу, які регулюють питання зобовязання, а також закону України «Про адвокатуру», не звернув уваги, що угода про надання правової допомоги була розірвана 20.01.2017 року, що у відповідності до положень ст. 653 ЦК України сторони не вправі вимагати повернення того, що було виконано ними до розірвання договору, відшкодуванню підлягають лише збитки, однак доказів понесення збитків позивачем надано не було. Суд неповно зясував обставини справи, не врахував, що він як адвокат надавав юридичні послуги ОСОБА_5 по ряду кримінальних проваджень як на досудовому , так і на судовому слідстві з початку 2015 року по 20.01.2017 року, по всіх кримінальних провадженнях було виконано значний обєм робіт та витрачено чимало часу, незрозумілою є і резолютивна частина рішення. Тому, оскільки заявлена позивачем сума не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, в задоволенні позову слід відмовити на підставі ст. 653 ЦК України.

ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4 та просить відмовити в її задоволенні. Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2018 року ОСОБА_4 відмовлено в позові до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної палати, апеляційним судом це рішення залишено в силі. Адвокат не виконав взяті на себе зобовязання, а тому повинен повернути отримані та невідпрацьовані кошти гонорару, посилання ОСОБА_4 на те, що він надавав послуги по різних кримінальних провадженнях не має ніякого відношення до угоди від 5 серпня 2015 року, про яку йдеться у цій справі, твердження ОСОБА_4 про те, що він витратив більше 60 годин, не відповідає дійсності та не має документального підтвердження.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Згідно з п. 8 розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується. Тому справа підлягає розгляду Апеляційним судом Вінницької області.

Згідно п. 9 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, Апеляційний суд Вінницької області дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступні обставини, що не оспорюються:

-згідно угоди б/н від 05.08.2015 року ОСОБА_3 доручає адвокату ОСОБА_4 захищати по суду І, ІІ інстанції ОСОБА_5 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 2, 3 ст. 190 КК України. Сума оплати на виконання доручення 55 000 грн. (а.с.6). Зазначена в угоді сума була сплачена ОСОБА_3 шляхом передачі 2 500 доларів США, що на той час було еквівалентом 55 000 грн.

-20.01.2017 року угода б/н від 05.08.2015 року, укладена між ОСОБА_3 та адвокатом ОСОБА_4, була розірвана.

-рішенням дисциплінарної палати Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області від 01.12.2017 року адвоката ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення ст. 34 п. 2 п п 3, 5, 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 33 п. 2, 36 Правил адвокатської етики, затверджених Установчим зїздом адвокатів України 17.11.2012 року та застосовано до адвоката ОСОБА_4 дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю на строк шість місяців(а.с. 10-18). В ході дисциплінарного провадження комісією було витребувано диск звукозапису судового засідання від 20 січня 2017 року в якому після надання слова для виступу в дебатах адвокату ОСОБА_4 останній заявив, що у нього є заява про відвід судді. Коли суддя Курбатова І. Л. зауважила, що зараз дебати, адвокат ОСОБА_4, заявив, що не може захищати ОСОБА_5 "Відмовляюся від захисту". На запитання судді "То Ви відмовляєтесь від захисту" адвокат відповів "Я не можу захищати ОСОБА_5 в даній ситуації". На запитання судді до ОСОБА_6 «Вас захисник ОСОБА_4 буде захищати?» ОСОБА_5 відповів "Ні". (роздруківка цього фрагменту на а.с. 72). Рішенням дисциплінарної палати встановлено, що адвокат ОСОБА_4 не виконав взяті на себе зобовязання за угодою б/н від 05.08.2015року, а саме: не закінчив справу в суді першої інстанції, припинив надання правової допомоги ОСОБА_5 в судовому засіданні перед початком судових дебатів по справі, не приймав участь в розгляді справи апеляційним судом Вінницької області, не надав на вимогу ОСОБА_3 звіт про виконану роботу.

-02.01.2017 року адвокат ОСОБА_4 після розірвання угоди повернув ОСОБА_3 500 доларів США, що на той час становило 11 000 грн..

Спір між сторонами виник з приводу повернення суми невідпрацьованого адвокатом гонорару.

Як визначено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Адвокат ОСОБА_4 обов'язків за договором з ОСОБА_3 не виконав в повному обсязі, відмовившись надавати правову допомогу підсудному під час судових дебатів в суді першої інстанції.

Факт неналежного та неповного виконання ОСОБА_4 обовязків за угодою підтверджено рішенням дисциплінарної палати Кваліфікаційно дисциплінарної комісії адвокатури Вінницької області від 01.12.2017 року.

ОСОБА_4 оскаржив рішення дисциплінарної палати до адміністративного суду: Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2018 року в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної палати відмовлено (справа № 802/2569/17-а, точка доступу в Єдиному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/72972795). Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.03.2018 року набрало законної сили 20.06.2018 року після перегляду в апеляційному порядку (Постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20.06.2018 року, точка доступу в Єдиному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/74940642).

Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором.

Отже, встановивши, що угода без номера від 05.08.2015 року була розірвана 20.01.2017 року через істотне порушення ОСОБА_4 умов угоди, що полягало у односторонній відмові адвоката здійснювати захист підсудного ОСОБА_5, за що він притягнутий до дисциплінарної відповідальності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача невитрачених коштів за угодою, отриманих як гонорар (ст. 36 Правил адвокатської етики). Суд першої інстанції, вірно визначивши характер коштів, що підлягають поверненню, помилково послався на ч. 5 ст. 653 ЦК України, яка регулює порядок відшкодування збитків, спричинених зміною чи розірванням договору, однак це не впливає на вірність прийнятого судом рішення. Отже, доводи апеляційної скарги щодо того, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки заявлена сума позивачем не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, та що суд не звернув уваги на те. що угода від 05.08.2015 року була розірвана 20.01.2017 року, -спростовуються вищевикладеним.

Що стосується розміру суми, яка підлягає стягненню, слід зазначити, що позивач вказав на те, що за усною домовленістю, вартість послуг адвоката в суді першої інстанції складала 5 000 грн., саме тому він просив стягнути з відповідача 50 000 грн.. В угоді ці умови не визначені.

Відповідач ОСОБА_4 в апеляційній скарзі стверджує, що ним було затрачено чимало часу для захисту інтересів ОСОБА_5 з початку 2015 року та до розірвання угоди від 05.08.2015 року, тому суд повинен був це врахувати. Однак апеляційний суд вважає за необхідне наголосити, що відповідач не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції чітких і беззаперечних розрахунків затрачених ним часу та коштів, виконаної роботи за угодою від 05.08.2015 року, а надання правової допомоги в цілому клієнту( в інших провадженнях, тривалий час, тощо) не може бути враховано при визначенні розміру витрачених коштів за угодою, про яку йдеться в даній справі.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд неправомірно зарахував у повернення коштів за угодою 500 доларів США, які були повернуті відповідачем ОСОБА_4 20.01.2017 року після розірвання угоди, слід заначити наступне: сторонами визнається, що після розірвання 20.01.2017 року угоди б/н від 05.08.2015 року, адвокат ОСОБА_4 повернув ОСОБА_3 500 доларів США. Письмові докази цього факту відсутні, однак, беручи до уваги ту обставину, що повернення цієї суми грошей відбулося безпосередньо після розірвання 20.01.2017 року угоди від 05.08.2015 року, відсутні докази про те, що ця сума була повернена за якісь інші невиконані адвокатом домовленості, - все це, на думку суду, безумовно свідчить про той факт, що кошти в розмірі 500 доларів США були повернуті ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 саме за угодою від 05.08.2015 року.

Отже, висновки суду першої інстанції про зарахування цієї суми саме в рахунок повернення невідпрацьованого гонорару за угодою б/н від 05.08.2015 року, - є вірним, а твердження позивача, з урахуванням всіх обставин, справи, не спростовують такого висновку суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and otherth v. Ukraine, № 4909/04, параграф 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги як ОСОБА_3, так і ОСОБА_4 не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлене без додержання норм матеріального і процесуального права. Відтак апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін (ст. 374 ЦПК України) як такого що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762, 00 гривень.

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом правилами пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про стягнення невідпрацьованого адвокатом гонорару, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то, відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України, ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис ОСОБА_2

Судді: підпис ОСОБА_7

підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета