Справа 206/2596/18
Провадження 2/206/891/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2018 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кушнірчук Р.О.,

при секретареві Соловйовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2, третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом скасування арешту,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи Самарського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про скасування арешту та оголошення заборони на його відчуження, накладені Самарським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на майно, що належить банку, а саме обєкт житлової нерухомості, квартиру, загальною площею 55,2 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., адреса місцезнаходження предмета іпотеки: Дніпропетровська область, м. Дніпро (Дніпропетровськ), АДРЕСА_1, для чого виключити наступні записи:

- номер запису про обтяження 1681494; підстава виникнення обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №31074285, виданий 08.07.2013 року, видавник Самарський ВДВС Дніпропетровського МУЮ: особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_2; опис предмета обтяження: арешт на квартиру АДРЕСА_2, що належить боржнику - ОСОБА_2;

- реєстраційний номер обтяження 8939317; підстава обтяження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АМ 110462, 06.04.2009 року, Самарським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; обєкт обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_3, власник ОСОБА_2.

Свої вимоги обґрунтував тим, що між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 5833621 від 07.11.2007 року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_4. На підставі вимоги іпотекодержателя та договору іпотеки, 07.12.2017 року державним реєстратором, було прийнято рішення про передачу вищевказаного нерухомого майна, переданого в іпотеку, в приватну власність банку, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором внесено відповідне рішення № 38615028 та запис про право власності за № 23826869.

Однак, як стало відомо пізніше з інформаційної довідки на вказану нерухомість накладено арешт Самарським ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Позивач вважає, що наявність арештів порушує його право, оскільки з 07.12.2017 року банк є власником нерухомого майна, а постанови про накладення арешту виконавчою службою були винесені в 2009 та в 2013 роках.

Ухвалою суду від 25 травня 2018 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 04 вересня 2018 року закрито провадження по справі в частині вимог про скасування арешту та виключення запису про обтяження за № 1681494.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, а також надала відповідь на відзив у якій зазначила, що дана справа має розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки опис та арешт майна є зовсім іншою виконавчою дією та окремим документом виконавчого провадження, ніж постанова про накладення арешту.

Представник відповідача заперечувала проти позову, надала відзив, у якому зазначила, що ОСОБА_2 не повинен бути відповідачем у даній справі, оскільки йому невідомо з яких причин на квартиру був накладений арешт. До того ж, позивач звертаючись з дійсним позовом не зясував, у звязку з чим накладений арешт, не звернувся до виконавчої служби для отримання інформації щодо накладення арешту на квартиру. До того ж, якщо позивач був стороною виконавчого провадження, то в такому разі встановлений інший порядок зняття арешту з майна згідно діючого законодавства.

Заслухав доводи представника позивача, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого.

В судовому засіданні встановлено, що між Закритим акціонерним товариством Перший Український ОСОБА_1 банк , правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український ОСОБА_1 банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 5833621 від 07.11.2007 , згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 45093,00 дол. США строком до 07.11.2022, зі сплатою 12,90% річних, на використання коштів на розсуд позичальника.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором відповідачем ОСОБА_2 було передано в іпотеку позивачу квартиру, загальною площею: 55,2 кв. м., житловою площею: 39,6 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Карагандинська, 1/2, про що був укладений договір іпотеки від 07.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №1487.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна 04.08.2009 року реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України за № 8939317 на підставі постанови Самарського ВДВС ДМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження, зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 (Дніпропетровську), власником якого є ОСОБА_2

У встановленому законом порядку, 07.12.2017 року за Публічним акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_1» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_4.

Між сторонами виникли правовідносини із захисту права власності, які регулюються нормами ЦК України і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (ст. ст. 15 ч.1, 16 ч.1, ч.2 п.3, ч.3 ЦК України).

Банк вважає, що наявність постанови АМ 110462 від 06.04.2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні, а саме арешту на квартиру АДРЕСА_5 , яка до грудня 2017 року належала боржнику ОСОБА_2, а з грудня 2017 року належить на праві власності банку, порушує його право власності на спірне нерухоме майно.

Порушене право власності на нерухоме майно банк бажає відновити шляхом скасування арешту нерухомого майна, який накладено на підставі постанови АМ 110462 від 06.04.2009 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Обраний банком спосіб захисту не суперечить вимогам ст. ст. 15,16 ЦК України.

Правом власності є право особи наріч (майно),яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чиобмежений уйого здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку,встановлених законом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. ст. 316 ч.1, 317 ч.1, 319 ч.1, 321 ч.ч.1,2. 391 ч.1 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Зважаючи на те, що банк є власником спірного нерухомого майна, на яке накладено арешт у виконавчому провадженні, де боржником є не банк, а фізична особа ОСОБА_2, тому наявність такого арешту обмежує банк, як власника цього майна, у здійснені його права власності, отже останній (як власник майна) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, що є підставою для задоволення вимог позивача у заявлений ним спосіб.

Щодо аргументів відповідача про те, що він не є належним відповідачем у даній справі, то суд їх до уваги не приймає, оскільки арешт на спірне нерухоме майно накладений у виконавчому провадженні де боржником є саме ОСОБА_2, а відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване (п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»).

Що стосується питання про розподіл судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська,4) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1), третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова,6в) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом скасування арешту задовольнити .

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ 110462 від 06.04.2009 року, винесену Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ у виконавчому провадженні про обтяження майна боржника ОСОБА_2 у вигляді квартири АДРЕСА_6 (Дніпропетровську) та вилучити запис про обтяження № 8939317, внесений реєстратором Дніпропетровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» витрати понесені зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Повний текст судового рішення складений 05 вересня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: Р.О. Кушнірчук