Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/951/18 Головуючий у 1 інстанції: Герасименко С.Г.
Провадження № 22-ц/778/2613/18 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» вересня 2018 року м. Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії та бездіяльність головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Юлії Валентинівни, заінтересована особа: боржник ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду зі скаргою на дії та бездіяльність головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В., заінтересована особа: боржник ОСОБА_5

В обґрунтування вимог зазначило, що на виконанні Комунарського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №54317135 з примусового виконання виконавчого листа №2-632/11, виданого 29.01.2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 153,7 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м, разом з обслуговуючими прибудовами, що належить на праві власності ОСОБА_5, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах.

27.12.2017 року головним державним виконавцем Комунарського ВДВС Стеблій Ю.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» у зв'язку з встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно.

Вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки дія вказаного закону розповсюджується лише на нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно з ст. 4 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно та загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Оскільки загальна площе вищезазначеної квартири становить 153,7 кв.м., положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не застосовуються.

На підставі зазначеного просило:

1. Визнати незаконними дії головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В., щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»;

2. Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В., щодо непроведення опису та арешту іпотечного майна боржника, ОСОБА_5, що зазначено в резолютивній частині виконавчого документа;

3. Зобов'язати головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» № 54317135 від 27.12.2017 року;

4. Зобов'язати головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. не пізніше наступного дня після скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу № 54317135 на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» від 27.12.2017 року винести постанову про відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-632/11;

5. Зобов'язати головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. провести опис та арешт предмета іпотеки;

6. Зобов'язати головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. направити відповідний запит уповноваженому органу/посадовій особі про надання інформації щодо осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 із зазначенням дати народження зареєстрованих осіб;

7. Зобов'язати головного державного виконавця Комунарського ВДВС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. вчинити всі необхідні дії відповідно до ст. ст. 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження», Порядку реалізації арештованого майна з метою передачі майна для примусової реалізації через ДП СЕТАМ;

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на відсутність підстав для застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», просить скасувати ухвалу суду та постановити нову про задоволення скарги.

Головний державний виконавець Комунарського ВДВС міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що вищезазначена квартира є постійним місцем проживання та місцем реєстрації боржника, є єдиним житлом, а отже підпадає пів дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходів з того, що площа квартири, на яку звернуто стягнення, перевищує площу, визначену в Законі України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», проте квартира є постійним місцем проживання та місцем реєстрації боржника, а тому дана квартира підпадає під дію зазначеного закону.

Проте повністю з висновком суду колегія суддів не може погодитись.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачеві, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте лише за сукупності наведених вище обставин.

При розгляді скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суд першої інстанції не звернув увагу на наступне.

Відповідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За змістом роз'яснень, що містяться в п. 18 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам ЦПК України.

За положеннями ч. 1 ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 126 ЦПК України).

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 4, такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 грудня 2012 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 954 520,04 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 112 216,67 доларів США (896 134,40 грн.); заборгованість по відсотках за користування кредитом 4 138,96 долара США (33 116,65 грн.); пеня по кредиту та відсотках - 2 941,48 долара США (23 535,37 грн.).

Відповідно до вищезазначеного рішення було видано виконавчий лист на примусове звернення стягнення на предмет іпотеки в погашення заборгованості.

18.07.2018 року державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Стеблій Ю.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

27.12.2017 року державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Стеблій Ю.В. була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві.

В запереченнях на скаргу головний державний виконавець Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Стеблій Ю.В. зазначила, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було пропущено визначений чинним законодавством строк на оскарження рішень державного виконавця, оскільки постанова №54317135 про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.12.2017 року була вручена уповноваженій особі за довіреністю 01.02.2018 року.

Скарга ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» направлена до суду першої інстанції 23.02.2018 року. Зазначена скарга не містить клопотання про поновлення строку.

Вищезазначене свідчить про те, що у ході розгляду справи судом не повно з'ясовано обставини справи та не надано мотивування усім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду.

Отже, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суд допустив порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2018 року у цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 вересня 2018 року.

Головуючий

Судді: