Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 305/1696/16-ц

провадження № 61-34484св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8.

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року в складі колегії суддів: Джуги С. Д., Куштана Б. П., Кондора Р. Ю.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні водопроводом до будинку.

Позовна заява мотивована тим, що він є власником водопровідної лінії, яку він проклав до свого будинку в 1989 році. Частина водопровідної лінії проходить по земельній ділянці, яка належала його батькам та якою користуються його сестра - ОСОБА_6 та її син - ОСОБА_7 У 2016 році відповідачі перерізали шланги з питною водою, чим залишили його будинок без питної води. На його прохання відновити водопровідну лінію відповідачі категорично відмовлялися.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд зобов'язати відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні водопроводом до його будинку № АДРЕСА_1 шляхом відновлення водопостачання до вказаного будинку.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 травня

2017 року в задоволенні позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із недоведеності позовних вимог.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 травня

2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зобов'язано ОСОБА_6 та ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні водопроводом до його будинку АДРЕСА_1 шляхом відновлення водопостачання до указаного будинку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У серпні 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, яке в подальшому було уточнено, та в якому зазначив, що рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 червня 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо пошкодження водопроводу до будинку позивача, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що матеріалами справи доведено, що відповідачі під'єднались та користуються питною водою з резервуару та водопровідною лінією, яка побудована позивачем, створюють позивачу перешкоди у користуванні водопроводом, внаслідок чого будинок позивача залишився без водопостачання і позивач позбавлений можливості відновити водопостачання до свого будинку, на підставі чого дійшов правильного висновку про те, що порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, з дотриманням вимог статей 263, 264, 382 ЦПК України, забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, прийняв рішення з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів судом касаційної інстанції, проте особою, що подала касаційну скаргу, не враховано положення частини першої статті 400 ЦПК України, відповідно до якого суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська