Провадження № 2/761/6376/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року

Шевченківський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого - судді: Кондратенко О.О.

при секретарі: Андрусь С.А.

за участі:

представників позивачки: ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року ОСОБА_3 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якій просила суд, визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі - продажу від 24 листопада 2017 року. Після придбання вищезазначеної квартири вона (ОСОБА_3.) одразу вселилась до квартири та постійно в ній проживає. Однак, колишній власник квартири - ОСОБА_4 та член сім'ї колишнього власника - ОСОБА_5 після продажу квартири з реєстраційного обліку так і не знялись, продовжують бути зареєстрованими. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у належній їй (ОСОБА_3.) квартирі АДРЕСА_1 не проживають без поважних причин; оплату за користування квартирою не здійснюють; особистих речей у квартирі не залишали. Вказані обставини позбавляють її можливості розпоряджатися належним їй майном.

В судовому засіданні представники позивачки заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити; проти заочного розгляду справи не заперечували.

Відповідачі в судове засідання не з'явились; про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України; відзив на позов не надіслала; заяви про оголошення перерви чи розгляд справи за її відсутності до суду не подавала; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст.223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухав пояснення представників позивачки, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що 24 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. посвідчено договір купівлі - продажу квартири, по якому ТОВ "Кей-Колект" передало нерухоме майно у власність ОСОБА_3, а ОСОБА_3 прийняла нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.13).

Як вбачається із витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: відповідачі по справі - ОСОБА_4, з 22 листопада 2011 року, ОСОБА_5, з 21 вересня 2016 року та позивачка по справі - ОСОБА_3. з 21 липня 2018 року, по теперішній час.

Під час розгляду справи, судом, достовірно встановлено, що на даний час позивачка володіє та користується вищезазначеною квартирою, несе витрати по її утриманню, відповідачі в квартирі не проживають та не є родичами власника квартири.

Відповідно до ч.3 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст.321 ЦК України ).

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном ( ст.391 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2 встановив, що реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальну житлову фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).

Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Згідно висновку, викладеного у Постанові ВСУ у справі № 6-57цс11 від 16 січня 2012 року, визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Даних, які б свідчили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають за місцем реєстрації з поважних причин, як і даних про те, що їм чинилися перешкоди у проживанні в квартирі, суду не надано, не було їх встановлено і під час розгляду справи.

З урахуванням вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що факт реєстрації відповідачів порушує права позивачки, як власника квартири, витрат на житлово-комунальні послуги відповідачі не несуть, своїх речей в квартирі не зберігають, позивачка не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у квартирі, яка належить їй на праві приватної власності, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не є членом сім'ї власника квартири, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", ст.ст. 316, 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 12 грудня 2018 року.

Суддя: