Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1421/18

Номер провадження: 2/511/594/18

03 вересня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

секретаря судового засідання - Чернецької А.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1,

представника органу опіки та піклування Роздільнянської РДА - Самсій О.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_3, в якій просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ним за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2009 року, який Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.08.2013 року, розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішення суду від 07.08.2015 року з нього на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів щомісячно. Окрім аліментів він повністю забезпечує матеріальні потреби доньки. У 2014 році відповідач вдруге вийшла заміж та народила дитину. Донька постійно скаржиться, що в сім'ї систематично вживають алкогольні напої, внаслідок чого виникають конфлікти між матір'ю і вітчимом, в сім'ї погане ставлення до неї. Вона пропускає школу, тому що няньчиться з молодшою сестрою. Донька має бажання проживати з батьком. Позивач стверджує, що відповідач не може дати дитині ні належного виховання, ні забезпечити відповідних умов, а він проживає з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1, де для доньки є належні умови проживання. Позивач стверджує, що він має постійне місце проживання, гарний стан здоров'я, стабільний заробіток та має змогу забезпечувати доньку всім необхідним для її розвитку, займатись її вихованням та розвитком проте як відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не забезпечує належний догляд за донькою. Вважає, що донька повинна проживати разом з ним, оскільки він постійно надає і може надати доньці усе необхідне для її нормального розвитку і життя.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі та надав пояснення з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та не заперечує, щоб її донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1проживала зі своїм батьком.( а.с.51)

Представник третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації - Самсій О., яка діяла на підставі довіреності від 11.07.2018 року, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суду пояснила, що проживання доньки з матір'ю не буде відповідати інтересам доньки, оскільки відповідачка веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, не забезпечує належний догляд за донькою. Доки мати не вирішить усі свої житлові та матеріальні проблеми, не створить належних умов для проживання та виховання доньки, донька має залишатися з батьком.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого засідання.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, розглянувши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваним судом у передбаченим цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно до ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 ст.1 Європейської Конвенції про здійснення прав дітей (1991р), предметом цієї Конвенції є підтримка у найвищих інтересах дітей та їхніх прав. Зі змісту ст. 3 Конвенції вбачається, що першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що одним із основних батьківських обов`язків є обов`язок по належному вихованню дитини, прищеплення їй моральних цінностей, духовності, культури своєї нації. Саме батьки повинні навчити дитину формувати систему пріоритетів та ні в якому разі не дати їй спотворити існуюче світосприйняття. Батьки повинні виховувати особистість, яка б із повагою ставилася б до прав та свобод інших людей, любила б свою сім`ю та родину. Принципом Конвенції існує принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. (ст. 160 ч.2 СК).

Статтею 161 СК України передбачено, що при вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або батьками, а також інших дій, що стосується дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішенні спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Також судом враховується, що згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.02.2009 року, який Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.08.2013 року, розірвано. (а.с.10-11)

Від спільного життя мають малолітню доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9)

Також судом встановлено, що після припинення між сторонами шлюбно - сімейних відносин, колишнє подружжя проживає окремо - позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №116 виданою виконкомом Єреміївської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 19.02.2018 року (а.с.13), а відповідач - ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується інформацією наданою виконавчим комітетом Бециловської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (а.с.37).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 07.08.2015 року з позивача на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.( а.с.12)

Крім того, судом встановлено, що позивач крім сплати аліментів повністю її забезпечує (а.с.23-31).

З характеристики наданої Новоселівською загальноосвітньою школою І-ІІ ступенів, судом встановлено, що ОСОБА_4 навчається у вказаній школі в 4 класі, за час навчання зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, але не завжди уважна, інколи не виконує домашні завдання, бували пропуски школи без поважних причин, батьки не завжди допомагають дитині у навчанні.(а.с.19)

З заяви написаної власноруч ОСОБА_4 11.05.2018 року в присутності начальника відділу ССД РДА Самсій О.В., встановлено, що дівчинка бажає проживати з батьком. (а.с.20)

Позивач - ОСОБА_1 працює в ТОФ «Інфокс» філія «Інфоксводоканал» з 05.01.2012 року, займає посаду слюсар аварійно-відновлювальних робіт (4 розряд), має стабільний доход ( а.с.14).

За місцем проживання позивач характеризується позитивно, заяв та скарг від мешканців села не надходило. (а.с. 15).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов батька за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що позивач проживає разом з матір'ю. Умови проживання добрі, є меблі, побутова техніка, є всі необхідні речі для розвитку дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 22.).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов матері за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що відповідач проживає разом з чоловіком ОСОБА_5 та трьома дітьми. Умови проживання не задовільні, в будинку брудно, розкидані речі. (а.с.21).

Свідок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, суду пояснила, що вона є бабусею малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проживає за адресою: АДРЕСА_1. З нею проживає її син, позивач по справі ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6. У сина є донька ОСОБА_4, яка після розлучення батьків, залишилася проживати з матір'ю. Анастасія постійно скаржиться, що в сім'ї систематично вживання алкогольних напоїв, внаслідок чого виникають конфлікти між матір'ю і вітчимом, в сім'ї погане ставлення до неї, пропускає школу, тому що няньчиться з молодшою сестрою. Її син активно приймає участь у вихованні доньки, забезпечує її матеріальні потреби, на канікулах, а іноді на вихідні ОСОБА_4 проживала з ними, а з 04.06.2018 року ОСОБА_4 постійно проживає з ними. Вона з сином дуже люблять ОСОБА_4, роблять все необхідне для фізичного, морального та духовного розвитку ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є тіткою малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з червня 2018 року дівчинка проживає з батьком, який піклується про її розвиток, здоров'я, активно приймає участь у вихованні доньки, забезпечує її матеріальні потреби.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

У судовому засіданні була вислухана думка малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка підтвердила, що вона хоче жити з батьком, ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що мати вдруге вийшла заміж, в сім'ї систематично вживання алкогольних напоїв, внаслідок чого виникають конфлікти між матір'ю і вітчимом, в сім'ї погане ставлення до неї, вона пропускає школу, тому що няньчиться з молодшою сестрою. У будинку бабусі та батька їй створені всі умови для проживання та навчання.

Системний аналіз вищенаведених доказів дозволяє суду зробити висновок, що пріоритетом для батьків по даній справі є: для батька - зосередження на розвитку та піклуванні про дитину, задоволення її потреб, а для матері - першочергово влаштування особистого життя.

Орган опіки та піклування Роздільнянської РДА надав суду висновок № 2010/1115/01-33 від 31.07.2018 року, в якому враховуючи думку дитини щодо місця її проживання, просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1. ( а.с.52-53)

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією 1386 (XIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитини не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини (відсутність самостійного доходу, зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальна поведінка, яка може зашкодити розвиткові дитини), бути розлученою зі своєю матір'ю.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 лютого 1991 року, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Пунктом 54 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року (Заява N 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у Справі Olssonv. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johan sen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78).

У відповідності до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Отже, при винесенні рішення суд приймає до уваги тільки інтереси дитини, які переважають над інтересами батьків.

Таким чином, опираючись в першу чергу на інтереси дитини та з метою створення нормальних умов для її виховання та розвитку, приймаючи до уваги всі вище перелічені докази та обґрунтування по справі, з огляду на висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що з метою максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї все в сукупності дає суду підстави вважати, що є виключні обставини для розлучення дитини з матір`ю.

Вказаний висновок суду ґрунтується і на тому, що в даному випадку при залишенні дитини з батьком будуть враховані всі інтереси дитини.

З урахуванням обставин справи, та тих фактів, які були встановлені під час судового розгляду, суд приходить до висновку, що проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: АДРЕСА_1 відповідає інтересам дитини, забезпечує належні умови для її фізичного та духовного розвитку, підстав стверджувати, що подальше проживання з батьком зможе зашкодити її розвитку, не має.

Судовий збір сплачений у повному обсязі при зверненні до суду.

На підставі ст.141, 150, 151, 157, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст. 29 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.4, 10, 13, 76-81, 83, 95, 200, 258,259, 263-265, 268, 272,273, 254, 355 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук