Ухвала

20 серпня 2018 року

м. Київ

справа №304/637/17

провадження №61-41933ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого 2018 року та

ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного

акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» в особі Перечинсько-Великоберезнянського району електричних мереж про визнання незаконними нарахування суми за спожиту електроенергію, відключення від мережі та зобов'язання поновити електропостачання; за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та вартості проведених робіт, пов'язаних з проведенням експертизи обліку електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного

акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» в особі Перечинсько-Великоберезнянського району електричних мереж (далі -

ПрАТ «Закарпаттяобленерго») про визнання незаконним нарахування суми за спожиту електроенергію, відключення від мережі та зобов'язання поновити електропостачання, а також визнати незаконними дії відповідача про нарахування суми за спожиту електроенергію в сумі 9 846,12 грн.

У липні 2017 року ПрАТ «Закарпаттяобленерго» подало зустрічний позов до ОСОБА_1 у якому просить стягнути на свою користь 9 536,65 грн заборгованості за спожиту електроенергію та 1 049,60 грн. - вартості робіт, пов'язаних із проведенням експертизи приладу обліку електричної енергії та судові витрати.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано дії ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Перечинсько-Великоберезнянського району електричних мереж щодо нарахування ОСОБА_1 суми за спожиту електроенергію у розмірі 9 846,12 грн неправомірними. Зобов'язано ПрАТ «Закарпаттяобленерго» в особі Перечинсько-Великоберезнянського району електричних мереж поновити електропостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1

Зустрічний позов ПрАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 554,89 грн в якості плати за спожиту електроенергію за 2016 рік, а також 1 049,60 грн в якості відшкодування вартості проведення робіт, пов'язаних з проведенням експертизи обліку електричної енергії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2017 року зустрічний позов ПрАТ «Закарпаттяобленерго» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 554,89 грн в якості плати за спожиту електроенергію за 2016 рік, а також 1 049,60 грн в якості відшкодування вартості проведених робіт, пов'язаних з проведенням експертизи обліку електричної енергії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 13 лютого

2018 року рішення Перечинського районного суду від 26 липня 2017 року у задоволеній частині позовних вимог ОСОБА_1 та у відмові зустрічних позовних вимог ПрАТ «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 у частині сплати за спожиту електроенергію за 2016 рік у розмірі 554,89 грн скасовано. У позові ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ПрАТ «Закарпаттяобленерго» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 9 536,65 грн та судовий збір у розмірі 5 452 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Закарпаттяобленерго» 1 049,69 грн в якості відшкодування вартості проведених робіт, пов'язаних із проведенням експертизи приладу обліку електричної енергії - залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 квітня 2018 року виправлено описку в мотивувальній частині постанови апеляційного суду та описку і арифметичні помилки в її резолютивній частині.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати постанову та ухвалу суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції та його додаткове рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного випровадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев'ята статті 19 ЦПК України).

Предметом позову у цій даній справі є стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 9 536,65 грн та вартості проведених робіт, пов'язаних з проведенням експертизи обліку електричної енергії у розмірі 1049,60 грн, тобто ціна позову станом на 01 січня 2018 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 762 грн х 100 = 176 200 грн).

Отже, зазначена справа в частині стягнення заборгованості є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

Крім того, у справі заявлено вимоги немайнового характеру, зокрема, про визнання незаконними нарахування суми за спожиту електроенергію, відключення від мережі та зобов'язання поновити електропостачання.

Зазначена справа є незначної складності в частині вимог немайнового характеру та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного суду Закарпатської області

від 13 лютого 2018 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 12 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» в особі Перечинсько-Великоберезнянського району електричних мереж про визнання незаконними нарахування суми за спожиту електроенергію, відключення від мережі та зобов'язання поновити електропостачання;

за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства «Закарпаттяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та вартості проведених робіт, пов'язаних з проведенням експертизи обліку електричної енергії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька