Провадження №2/760/3339/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 р. Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Гаєвської С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення дитиною 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди і супроводу батька ОСОБА_2.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що спільне життя із відповідачем не слалося, з 2012 р. вони проживають окремо. Дитина проживає разом із позивачем, шлюб між сторонами розірвано. Спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має.

Позивач звернулася до суду, оскільки має можливість і бажання оздоровити дитину за кордоном, а батько ОСОБА_2 без поважних на те причин не бажає надавати дозвіл на виїзд доньки за кордон, ображає позивача через дитину, донька постійно плаче і не хоче з ним зустрічатись.

При цьому, відповідач ОСОБА_2 не розуміє, що такими діями, в першу чергу порушує права своєї дитини, рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відсутність згоди з боку батька щодо виїзду малолітньої доньки за межі України на відпочинок та оздоровлення суперечить вимогам ч. 7 ст. 7, ч. 2 ст. 155 СК України, Конвенції про права дитини та порушує право малолітньої, які фізичної особи на свободу пересування, передбачене ч. 1 ст. 313 ЦК України, в тому звернулася до суду за захистом своїх прав.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених в позовній заяві та просила позов задовольнити в повному обсязі та зазначила, що має намір оздоровити дитину ОСОБА_3 за кордоном України, але відповідач не надає згоди. Зверталась до відповідача з письмовою заявою про надання дозволу на виїзд, письмової відповіді до позивача не надійшло.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Представник 3-ї особи Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, подав до суду письмові пояснення по справі з яких вбачається, що не заперечують щодо надання дозволу малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1., без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника 3-ї особи, вивчивши матеріали справи, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 11.09.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 травня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами розірвано. Донька ОСОБА_3 проживає з матір'ю ОСОБА_1

Згідно довідки, виданої Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №82 ім. Т.Г. Шевченка з поглибленим вивченням англійської мови Шевченківського району м. Києва вбачається, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 7-Б класі.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі особи, які уповноважені ними.

Згідно вимог ст. 141 СК України мати, батько дитини мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Органом опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність надання дозволу малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазові тимчасові виїзди за межі України до досягнення нею 16 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а також у супроводі інших осіб, уповноважених матір'ю дитини ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2

Відповідно до п.3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Катінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Відповідно до пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Катінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункт пропуску.

Діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, а не на постійні виїзди без згоди батька, не позбавленого батьківських прав, такі поїздки можуть мати разовий характер з певним часовим проміжком перебування у відповідній державі.

Позивачка звертаючись до суду з вимогами про дозвіл на виїзд за межі України дитини без супроводу та згоди відповідача, не зазначила країни до якої вона має намір здійснити виїзд, не зазначено конкретний проміжок часу таких виїздів.

Чинним законодавством передбачено можливість вирішувати питання про надання дозволу саме на конкретний виїзд дитини за кордон без згоди батька (одноразовий), з визначенням його початку і закінчення.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 року № 712/10623/17, 14-244цс18.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачкою не зазначено країни до яких має намір виїзду та час перебування в даних країнах, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 141, 171 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.І.Кушнір