Провадження №2/359/1992/2018
Справа №359/4503/18
06 грудня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Журавського В.В.
при секретарі Алфімовій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що він передав ОСОБА_2 в борг грошові кошти у сумі 238800 гривень, які він зобов'язалася повернути. На підтвердження отримання грошових коштів від позивача ОСОБА_2 надав власноручно написані розписки від 01 лютого 2015 року, 12 березня 2015 року, 26 вересня 2015 року, 25 січня 2016 року, 05 травня 2016 року. ОСОБА_1 звертався до ОСОБА_2 з вимогою повернути грошові кошти, проте відповідач ігнорує вказані вимоги. Тому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу за договорами позики у загальному розмірі 238800 гривень.
Представник позивача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився. Проте, надав до суду заяву, в якій вказав, що на позові наполягає, просить його задовольнити, а також не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Про дату, час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином. Відзив на позов ОСОБА_4 не надав.
На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу.
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.
За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Так, в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що «відповідно до норм ст.ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання».
Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки».
Таким чином, суд прийшов до висновку, що між сторонами по справі були укладені договори позики.
В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 виконав свої зобов'язання за договором позики та повернув грошові кошти.
Тому, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути борг за договорами позики у загальному розмірі 238800 гривень.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З квитанції №125 від 07 червня 2018 року (а.с.1) вбачається, що при пред'явленні позову до суду ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2418 гривень. Пред'явлений ним позов задоволений у повному обсязі. Тому, з ОСОБА_2 на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2418 гривень.
Крім цього, за змістом ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України сторони несуть також витрати, пов'язані з правничою допомогою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що ОСОБА_1 поніс також витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правової допомоги від 02 квітня 2018 року (а.с.30-31) та актом прийому-передачі виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 05 грудня 2018 року. Тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.1046, ч.2 ст.1047, ч.1 ст.1048, ч.1 ст.1049 ЦК України,ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2, борг за договором позики у розмірі 238800 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого в АДРЕСА_2, РНОКПП: НОМЕР_2, витрати на оплату судового збору у розмірі 2418 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте Бориспільським міськрайонним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський