КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року місто Київ.

Справа 369/11133/18

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3890/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Желепи О.В.,

суддів: Іванченко М.М., Рубан С.М.,

секретар судового засідання Задерей І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року, (у складі судді Дубас Т.В., інформація про дату складання повного тексту ухвали відсутня) про відмову у відкритті провадження

у справі за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича, заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Київстар» про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця, зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року скаржник, через свого представника звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі за її скаргою про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича, заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Київстар» про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця, зобов'язання вчинити дії.

Не погодившись з такою ухвалою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати і направити справу до суду першої інстанції для відкриття провадження.

Вказував, що при винесенні ухвали від 11.09.2018 року суддя Києво-Святошинського раж суду Київської області виходила з того, що однією із вимог скарги було оскарження постанови про стягнення виконавчого збору в рамках відкритого виконавчого провадження № 50697670 про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «ВіЕс Банк» заборгованості за кредитним договором від 11.02.2008 року у розмірі 3128099, 67 грн., пені у розмірі 24783, 53 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 913, 50 грн..

Посилався на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначив, що суд першої інстанції керувався п.1 ч. ст. 186 ЦПК України (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства), однак при цьому, судом не враховано, що процедури виділення окремого виконавчого провадження зі стягнення зОСОБА_2 виконавчого збору не відбулося, хоча державний виконавець повинен був винести відповідну постанову у зв'язку з добровільним виконанням рішення суду основного боржника по справі - ОСОБА_4. Отже, скаржник вважає, що справа на момент складання даної скарги стосувалась дій державного виконавця не тільки в частині стягнення виконавчого збору, а й стягнення основної суми боргу за виконавчим листом № 369/8990/15-ц, що є підставою для звернення саме до суду який видав виконавчий лист.

Також представник скаржника зазначив, що скарга містила вимогу не лише про скасування постанов зі стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 , а і вимоги про зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження та зняття арештів на майно, що були накладені державним виконавцем ще на стадії виконання рішення суду про стягненню основної суми боргу.

До апеляційного суду скаржник та його представник не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, місцевий суд виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки скарги на рішення та дії державного виконавця, прийняті (вчинені, допущені) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з таким висновком, оскільки суд не з'ясував змісту поданої скарги та порушив процесуальні норми.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження наділені правом звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, на виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист № 369/8990/15-ц виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 21.03.2016 року у справі про стягненню з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 солідарно заборгованості по кредитному договору від 11 лютого 2008 року у розмірі 146 272 ,73 доларів США та пені в розмірі 2783,53 грн. (ВП № 50697670).

Отже, матеріалами справи підтверджено, що скаржником оскаржуються дії державного виконавця під час виконання стягнення суми основного боргу,за рішенням суду ухваленого в порядку цивільного судочинства.

При цьому, скарга містить вимоги про зобов'язання державного виконавця надати відомості про розмір вже стягнутих коштів з ОСОБА_2 та повернути зазначені кошти в рахунок помилково стягнутих коштів із заробітної плати ОСОБА_2, а також вимоги про зобов'язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 50697670 та зняти всі арешти з майна ОСОБА_2 та до моменту прийняття рішення про розгляд скарги по суті зупинити стягнення за постановою від 15.05.2018 р. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи по виконавчому провадженню № 50697670.

Таким чином, судом встановлено, що заявником оскаржуються дії державного виконавця не тільки по стягненню виконавчого збору, а й по виконавчим діям стосовно стягнення основної суми боргу по виконавчому листу, що видано Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Тобто, висновок місцевого суду про те, що дії державного виконавця, що оскаржуються ОСОБА_2, відповідно до ст.447 ЦПК України не можуть бути оскаржені в порядку цивільного судочинства є невірними. Суд помилково відмовив у відкритті провадження за скаргою в повному обсязі, не навівши в ухвалі будь-яких обґрунтувань, щодо підстав відмови за всіма вимогами скарги.

Так, як ухвала суду перешкоджає подальшому провадженню у справі, постановлена з порушенням норм процесуального права, без повного з'ясування змісту вимог скарги, ухвала суду підлягає скасуванню з передачею справи до того ж суду для продовження розгляду.

Розподіл судових витрат апеляційним судом не здійснюється, оскільки судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу має бути здійснений судом першої інстанції при ухвалені судового рішення за вимогами скарги .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382-384, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 вересня 2018 року скасувати справу за скаргою ОСОБА_2 про визнання дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречуха Олега Ярославовича, заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Приватне акціонерне товариство «Київстар» про визнання незаконними та скасування постанови державного виконавця, зобов'язання вчинити дії, направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повна постанова складена 11 грудня 2018 року.

Головуючий Желепа О.В.

Судді: Рубан С.М.

Іванченко М.М.