РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/547/18

Провадження № 2/700/332/18

31 серпня 2018 року Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої Добриднюк Н.О.

при секретарі Бондарчук Т.І.

розглянувши у підготовчому засіданні в смт. Лисянка справу 700/547/18, провадження № 2/700/332/18 за позовом ОСОБА_1 до Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області про встановлення факту , що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області про встановлення факту , що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 15 січня 1996 року померла його прабаба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 2,20 умовних кадастрових гектарів на території с. Будище Лисянського району Черкаської області та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.. Перемоги, 32 у с. Будище Лисянського району Черкаської області, який розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,25 га, яка перебувала у користуванні. За життя спадкодавець заповіту не залишила. ОСОБА_2 з 1991 року до дня смерті проживала без реєстрації в будинковолодінні ОСОБА_3 - його матері, разом з ним та його батьком. 22.06.2013 року його мати померла. Враховуючи те, що він постійно проживав до моменту смерті разом із спадкодавцем, його прабабою - ОСОБА_2, вважається таким, що прийняв її.

Бажаючи оформити спадщину, він звернувся до нотаріуса і ним було виявлено відсутність правовстановлюючих документів на будинок, оскільки такі не видавались, а також, згідно інформації наданої відділом Держгеокадастру, сертифікат виписаний на спадкодавця знаходиться на зберіганні у даному відділі, тому йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно. Крім того, у сертифікаті допущено помилку, оскільки по батькові власника зазначено «Йонівна», тоді як по батькові власника було «Іонівна» , тому необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу.

В судове засідання позивач не зявився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з телефонограмою, в якій проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без їхньої участі.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

За правилами п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові,місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Обумовлений факт підлягає встановленню в судовому порядку за наявності наступних умов:

1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, та чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

2) заявник не має іншої можливості встановити факт, що має для нього юридичне значення, в зв'язку з чим єдиним способом встановлення необхідного факту є ухвалення судом відповідного рішення;

3) якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в іншому порядку неможливо.

Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1. про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

15 січня 1996 року в с. Будище Лисянського району Черкаської області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю) розміром 2,20 умовних кадастрових гектарів на території с. Будище Лисянського району Черкаської області та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул.. Перемоги, 32 у с. Будище Лисянського району Черкаської області, який розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,25 га, яка перебувала у користуванні.

За життя спадкодавець заповіту не залишила.

Судом встановлено, що позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав із спадкодавцем, що підтверджується довідками виконкому Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 71 від 21.02.2018 року та № 213 від 07.06.2018 року, заяви про відмову від спадщини не подавав, проте на даний час не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 253/02-31 від 20.02.2018 року.

Доводи позивача про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) учасниками судового розгляду не спростовуються.

Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК У PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом.

Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об»єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочностіправа розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності.

Так як спадкодавець ОСОБА_2 за життя набула право на земельну частку (пай), дане право на даний час залишається неуспадкованим спадкоємцем за законом позивачем, то до позивача, як спадкоємця, переходить право на прийняття спадщини, зокрема і на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцю за життя згідно сертифікату серії ЧР № 0310261. Таким чином, поскільки матеріалами справи підтверджено той факт, що спадкодавець у встановленому законом порядку за життя набув право на земельну частку (пай), дане право було ним було оформлене належним чином, але залишається не успадкованим, суд приходить до висновку, що до позивача переходить це право на дану земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Із довідки виданої виконкомом Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 2111 від 07.06.2018 року вбачається, що за ОСОБА_2, яка померла 15.01.1996 року рахується житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.. Перемоги, 32 в с. Будище Лисянського району Черкаської області, який розташований на присадибній земельній ділянці площею 0,25 га, яка перебувала на праві користування. Правовстановлюючі документи на будинок не видавалися.

Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 р.) не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963 р.) дії, що свідчать про прийняття спадщини спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі фактично прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що за ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.. Перемоги, 32 у с. Будище Лисянського району Черкаської області, що залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 15.01.1996 року та право користування присадибною земельною ділянкою площею 0,25 га, на якій розташований будинок.

Керуючись ст. 548,549 ЦК України (1963 року), ст. 4,10,12,13,206,211,247,263-265,268,293,354 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Будищенської сільської ради Лисянського району Черкаської області про встановлення факту , що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно- задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0310261, зареєстрований за № 530 виданий на імя ОСОБА_4 належить ОСОБА_2, яка померла 15.01.1996 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючим в ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право на земельну частку (пай), площею 2,20 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території с. Будище Лисянського району Черкаської області, згідно сертифікату серії ЧР №0310261 виданого на імя ОСОБА_4, належного ОСОБА_2, яка померла 15.01.1996 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючим в ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул.. Перемоги, 32 у с. Будище Лисянського району Черкаської області, належний ОСОБА_2, яка померла 15.01.1996 року та право користування присадибною земельною ділянкою площею 0,25 га, на якій розташований будинок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча