Ухвала

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 2-405/2004

провадження № 61-47728ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 06 лютого 2004 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, правонаступниками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_1 про встановлення факту належності та визнання права власності на домобудівлю,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2004 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про встановлення факту належності та визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 08 вересня 1998 року подарувала ОСОБА_2, який був її рідним братом, квартиру АДРЕСА_1, ціна якої становила 5 283,00 грн, однак в договорі була допущена описка в прізвищі позивача.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала.

Рішенням Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 06 лютого 2004 року позов ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт належності квартири АДРЕСА_1, визнано за позивачем право власності на зазначену квартиру.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04 червня 2018 року замінено позивача ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на його правонаступників: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

У жовтні 2018 року до Апеляційного суду Одеської області від правонаступників позивача та відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про затвердження між ними мирової угоди і закриття провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 23 жовтня 2018 року відмовлено у затвердженні мирової угоди, у зв'язку з тим, що на даний час власником спірної квартири є ОСОБА_6, який не був залучений до справи, і затвердження мирової угоди буде безумовно порушувати його права та обов'язки.

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 06 лютого 2004 року залишено без змін.

У листопаді 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 06 лютого 2004 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи, сплив значного періоду часу з дня ухвалення рішення суду першої інстанції, що оскаржується, значення справи для сторін і суспільства.

Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міського суду Одеської області від 06 лютого 2004 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 31 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2, правонаступниками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_1 про встановлення факту належності та визнання права власності на домобудівлю.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. Ю. Мартєв