Справа № 184/1034/18
Номер провадження 2/184/401/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини, -

за участю: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини його заробітку на 1/10 частину, щомісячно до повноліття сина.

Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, з нього утримуються аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку. 29.09.2012 р. він одружився, в новому шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, 10.08.2017 р. Таким чином, на його утриманні знаходяться як малолітні діти, так і дружина, оскільки остання не працює у звязку із знаходженням в декретній відпустці по догляду за молодшим сином. Враховуючи виплати комунальних платежів, після стягнення аліментів на проживання залишається недостатня сума, яка не відповідає прожитковому мінімуму на кожного члена його сімї. Звернув увагу суду на те, що на момент винесення вищезазначеного рішення про стягнення з нього аліментів, він працював у ТОВ «Проктер енд Гембл» в м. Покров. Після звільнення працював у2016 р. на гірничо-збагачувальному комбінаті. Потім майже рік перебував без роботи, а на даний час працевлаштувався в ТОВ «Виробниче підприємство «Гамма». З урахуванням скрутного фінансового становища, він не може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 та просив суд зменшити розмір аліментів до 1/10 частини з усіх видів його заробітку.

Відповідач проти задоволення вимог позивача заперечувала, оскільки вважає позов незаконним, необґрунтованим, спрямованим тільки на погіршення матеріального положення їхнього сина шляхом зменшення витрат позивача на утримання дитини, оскільки дохід, який залишається у сімї позивача після утримання аліментів на їхню спільну дитину, перевищує прожитковий мінімум на кожного члена його сімї. Крім того, відповідач несе значні витрати на розвиток дитини, а стягнення аліментів у розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку позивача будуть недостатніми для утримання сина та його розвитку.

Суд, заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст.ст.77, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 11.12.2008 року до досягнення повноліття сина.

Так, згідно ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України (далі - СК України) розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне роз'яснення надане і Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3.

При цьому, з аналізу ст. 192 СК України й наданих Пленумом Верховного Суду України роз'яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов'язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, ст. 192 СК України, суд під час ухвалення рішення про зміну розміру аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, зокрема, чи змінився матеріальний або сімейне стан як позивача, так і відповідача.

Як було встановлено судом, у ОСОБА_1 та ОСОБА_6 03.05.2004 р. народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого Орджонікідзевським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 09.06.2016 р., актовий запис №131.

Відповідно до виконавчого листа, виданого 03.02.2009 р. Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за наслідками розгляду справи №2-177/2009, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 11.12.2008 р. і до повноліття сина.

29.09.2012 р. ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 29.09.2012 р., актовий запис №171.

У цьому шлюбі у позивача народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, 10.08.2017 р., що підтверджується свідоцтвами про народження від 05.12.2013 р. та 15.08.2017 р. відповідно, наявними у матеріалах справи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про зміну сімейного стану позивача у звязку з одруженням та народженням двох малолітніх дітей, що відповідно до ч.1 ст. 192 СК України є підставою для звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому суд керується вимоги ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, та враховує висновок Верховного Суду, що міститься у постанові від 30.05.2018 р. у справі №194/1211/16-ц, відповідно до якого одруження та наступне батьківство визналось судом касаційної інстанції підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, оцінюючи твердження позивача про скрутне матеріальне становище, повязане із народженням у шлюбі двох малолітніх дітей та необхідністю утримувати дружину, яка не працює у звязку із знаходженням в декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною, суд виходить із того, що факт народження дітей автоматично не призводить до зменшення розміру аліментів на утримання першої дитини з 1/4 частки до 1/10 частки без надання доказів погіршення матеріального стану платника аліментів, як зазначено у постанові Верховного Суду від 09.08.2018 р. у справі N 640/10064/16-ц.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наявного у матеріалах справи, середній розмір доходу ОСОБА_1, розрахований із розміру доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, за червень 2017 р. квітень 2018 р. (включно) у середньому становить 6934,87 грн., середня сума аліментів, яка підлягала стягненню щомісячно за вказаний період становить 1602,38 грн., що підтверджує пояснення позивача про те, що він тривалий термін не мав роботи.

Згідно довідки про доходи № ГАМ-0000022 від 09.08.2018 року, позивач працює в ТОВ «Виробниче підприємство «Гамма» з 24.04.2018 року на посаді «Машиніст змішувача асфальтобетону стаціонарного». В період з 24.04.2018 року по 31.07.2018 року щомісячно отримував заробітну плату, яка в сукупності складає 21 167,03 грн., у тому числі: за квітень 2018 р. 1420,35 грн., травень 2018 р. 6746,68 грн., червень 2018 р. 6500,00 грн., липень 2018 р. 6500,00 грн.

Разом з тим, суд при оцінці матеріального стану позивача відповідно до п. 3-1 ч.1 ст. 182 СК України бере до уваги факт придбання позивачем у 2017 році легкового автомобілю, вартістю 70 тис. грн., про що було зазначено позивачем у судовому засіданні та наголошувалось відповідачем.

Крім того, допитаний у судовому засіданні неповнолітній син позивача - ОСОБА_3 надав суду показання, що у батька дійсно є машина, батько надає йому періодично кишенькові гроші для власних потреб.

Також, судом враховується те, що згідно довідки від 25.07.2018 р. видану ОСОБА_9 (дружині позивача), остання перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення, як одержувач державної соціальної допомоги при народженні дитини на сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4

Разом з тим, судом враховано матеріальний та сімейний стан відповідача, яка не працює, забезпечення як її, так і сина здійснюється чоловіком, з яким вона перебуває у шлюбі, у чоловіка наявне власне житло, дитина - ОСОБА_3 у цій родині має достатній рівень життя, що підтверджується доказами витрат на останнього, наведеними відповідачем у поданих відзиві та запереченнях.

Таким чином, враховуючи рівність обовязків батьків щодо дітей, зміну сімейного стану позивача, фактичного зменшення його заробітної плати, у тому числі період відсутності роботи, набуття у власність у 2017 р. легкового автомобілю, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та вважає, що останній здатен платити аліменти на користь відповідача на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу (заробітку), виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, за загальним правилом, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народженні вони у шлюбі чи поза ним.

Враховуючи вищезазначений конституційний принцип, суд приходить до висновку, що діти є рівними у своїх правах щодо належного матеріального забезпечення, не залежно від того, чи здійснюється утримання дитини шляхом стягнення аліментів, або утримання дитини проводиться у добровільному порядку.

Таким чином, троє дітей позивача повинні мати рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», і який повинен бути забезпечений обома батьками.

Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» визначено розмір прожиткового мінімум на дітей віком:

- до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 грн., з 1 липня 1559 грн.,

- від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 грн., з 1 липня 1944 грн.

Враховуючи рівень заробітної плати позивача за останнім місцем роботи та виходячи із нормативно закріпленої рівності обовязків батьків щодо дітей, визначення судом аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача на утримання старшого сина - ОСОБА_3 буде відповідати вимогам:

- щодо матеріального забезпечення обома батьками - ОСОБА_1 та ОСОБА_6 сина ОСОБА_3 на рівні, не меншому від прожитковий мінімум для дитини відповідного віку;

-щодо матеріального забезпечення обома батьками - ОСОБА_1 та ОСОБА_8 двох малолітніх дітей на рівні, не меншому від прожитковий мінімум для дітей відповідного віку;

- ставить трьох дітей у рівне матеріальне забезпечення, оскільки на кожну дитину буде припадати в середньому по 1/6 частини з усіх видів доходу (заробітку) позивача;

- витрати на утримання трьох дітей не будуть перевищувати 50% заробітку позивача та не порушуватимуть вимог ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму, що становить з 1 липня 2018 р. 1841 грн.

Доводи позивача щодо необхідності утримання дружини, яка не працює у звязку із знаходженням в декретній відпустці по догляду за молодшою дитиною, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.84 СК України право на утримання від чоловіка має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина до досягненню останньою трьох років, незалежно від того, чи працює така дружина, та від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Іншими словами, право на утримання дружини не виникає автоматично, як у випадку з обовязком батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а залежить від можливості чоловіка надавати таку матеріальну допомогу.

Суд критично ставиться і до посилань позивача на те, що в його сімї у складі 4 чоловік з урахуванням виплат комунальних платежів, на проживання залишається недостатня сума з врахуванням прожиткового мінімуму на одного чоловіка, оскільки значні комунальні платежі не є підставою для погіршення рівня життя дитини.

Разом з тим, суд, сприймаючи доводи відповідача щодо значних витрат з її боку на розвиток сина в галузі спорту, виходить із того, що обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, викладені у ст.182 СК України. Вказаною статтею визначено, зокрема, обовязок суду врахувати стан здоровя та матеріальне становище дитини. Натомість, ст. 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, відповідач не позбавлена права звернення до суду з вказаним позовом.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 180, 192 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 263-265, 268, 272, 274-279, 352 ЦПК України, суд -,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21.01.2009 року з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, РНОКПП НОМЕР_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП:НОМЕР_2, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складене 31.08.2018

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_10