Єдиний унікальний номер 243/9323/17 Номер провадження 22-ц/804/491/18

Головуючий у 1 інстанції: Сидоренко І.О. Єдиний унікальний номер 243/9323/17
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 Номер провадження 22-ц/804/491/2018
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 243/9323/17 за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства Словянської міської ради «Водозниження», Словянської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою комунального підприємства «Водозниження» на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року (суддя Сидоренко І.О., повний текст рішення виготовлено 18 вересня 2018 року),

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до КП «Водозниження», Словянської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що вона має у власності автомобіль НОМЕР_1, право керування яким має її чоловік ОСОБА_3. 16 липня 2017 року приблизно о 10:38 год. чоловік керував даним транспортним засобом, рухався по проїзній частині вулиці Ярослава Мудрого у м. Словянську зі сторони вул. Ізоляторної в напрямку бульвару ОСОБА_4. Біля будинку № 89 по вул. Ярослава Мудрого, здійснюючи маневр між ямою на дорозі та колодязем, який був розташований безпосередньо на проїзній частині та не був обладнаний бетонним кільцем, а також попереджувальними знаками про неналежний його стан, ОСОБА_3 знизив швидкість аж до повної зупинки автомобілю та в цей час один край колодязя та дорожнього покриття обвалився. В результаті обвалу частини дороги автомобіль, який стояв на дорозі стягнуло до колодязя та він отримав значні пошкодження. З метою фіксації події та факту пошкодження автомобіля ОСОБА_3 одразу ж звернувся до поліції телефоном. Згідно з актом огляду автомобіль зазнав наступні пошкодження: деформування передньої правої підвіски, деформування та розрив захисту стійки стабілізатору правого, деформування піддону двигуна, пошкодження та розрив бризговика двигуна, пошкодження та відрив кріплення бамперу переднього, деформування балки передньої, деформування лонжерону правого переднього поперечного, деформування колеса переднього правого, деформування теплового захисту труби, деформування піддону КПП, деформування нижньої частини крила переднього правого. Згідно з висновком № 155 від 13.09.2017 року вартість матеріальної шкоди становить 46 984,55 грн. Вважав, що пошкодження автомобіля стало можливим в результаті невиконання посадовими особами КП «Водозниження» Словянської міської ради обовязків по утриманню доріг міста в належному стані, оскільки Словянська міська рада, як орган місцевого самоврядування, є власником обєктів комунальної власності вулиць міста Словянська та станом на 1 липня 2017 року, коли відбулася дана ДТП, вулиця Ярослава Мудрого перебувала у комунальній власності саме Словянської міської ради. Згідно з листом Словянської міської ради № 01.01-07/2979 від 22 вересня 2017 року автодорога, що знаходиться по вул. Ярослава Мудрого м. Словянська знаходиться на балансі КП «Водозниження» Словянської міської ради. Просила суд стягнути з Словянської міської ради та КП «Водозниження» солідарно на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46 984,55 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 550,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 17 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, стягнуто з КП Словянської міської ради «Водозниження» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 46 984,55 грн., витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 550,00 грн., а всього 47 534,55 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі директор КП «Водозниження» просить скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі. Вважає, що судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи; має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд 1 інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд послався у рішенні на висновок №155 та висновок автотоварознавчого дослідження №200, тому незрозуміло, на який саме висновок посилається суд 1 інстанції при обчисленні суми матеріального збитку. ОСОБА_4 того, у висновку експертного автотоварознавчого дослідження не вказано, в результаті якої саме дорожньо-транспортної події автомобіль зазнав зазначених пошкоджень. Припускає, що автомобіль можливо зазнав ушкоджень, наведених у висновку, під час іншої події, не повязаної з ДТП від 16 липня 2017 року. У позові та у рішенні суду зазначено, що ОСОБА_3 знизив швидкість, аж до повної зупинки автомобілю, у такому разі автомобіль не міг зазнати ушкоджень, зазначених у висновку, внаслідок ДТП, що сталась 16 липня 2017 року. Позивачем взагалі не доведено, що автомобіль був пошкоджений саме внаслідок зазначеної ДТП, а не, наприклад, неправильної експлуатації автомобіля. За два місяці, які минули між ДТП від 16.07.2017 р. та складанням висновку від 13.09.2017 р., досліджуваний транспортний засіб, на думку відповідача, зазнав додаткових пошкоджень, які не мають жодного відношення до механізму настання ДТП та, відповідно, не повинні бути відшкодовані відповідачем. Відсутній прямий причинно-наслідковий зв'язок між ДТП, що сталося 16 липня 2017 року та ушкодженнями транспортного засобу, які зазначені у висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 13 вересня 2017 року. Судом невірно розраховано суму матеріального збитку. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження сума матеріального збитку, спричиненого володільцю транспортного засобу, становить 26 823,05 грн., а суд 1 інстанції необґрунтовано стягнув з відповідача у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 46 984,55 грн.. Позивач просив сплатити суму матеріального збитку на його власний рахунок, а не на рахунок СТО, в той же час ним не було надано жодного доказу фактичного підтвердження оплати ремонту, не надавалось будь-яких чеків або квитанцій, котрі підтверджували б реальну оплату пошкодженого транспортного засобу, отже сума матеріального збитку позивачем не доведена. Також судом не враховано, що згідно наказу Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 23.09.2003 року № 154 власник щорічно затверджує заходи з утримання та ремонту доріг на наступний рік та передбачає кошти на виконання цих заходів. Затверджується також перелік обєктів проведення капітального ремонту. Вказані роботи проводяться в межах фінансування і відповідальною особою за стан доріг є власник дороги, тобто Словянська міська рада. ОСОБА_4 того, внаслідок ДТП було складено відносно водія ОСОБА_5 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яка передбачає відповідальність учасників дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Натомість, протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 140 КУпАП, а саме порушення Правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях міст виконання робіт не складалося. Вважає, що даний факт свідчить про те, що порушень нормативів щодо обладнання на автомобільній дорозі, а також провадження робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій тощо не зафіксовано, що гарантує безперешкодний і безпечний рух транспортних засобів. Порушень, що спричинили створення аварійної обстановки або пошкодження транспортного засобу, також не встановлено. Отже, позивачем не доведено складові елементи шкоди, у тому числі: факту заподіяння шкоди діями відповідача, вини відповідача у неналежному утриманні обєктів благоустрою та протиправності його дій (бездіяльності), безпосереднього причинного звязку між діями (бездіяльністю) відповідача та спричиненою позивачу шкодою у звязку з неналежним утриманням автомобільної дороги.

Представником позивача адвокатом ОСОБА_6 подано відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує, що представник відповідача ігнорував явку в судові засідання та посилається у апеляційній скарзі на обставини, які були у повній мірі досліджені судом в ході судових засідань та яким була надана належна оцінка в судовому рішенні. Так, позивачем був доданий до позовної заяви експертний висновок №200, згідно з яким експертом визначена сума збитків у розмірі 46 984,55 грн.. Розмір збитків визначений відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 справа закрита за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Факт пошкодження автомобіля внаслідок руйнування дорожнього покриття навколо колодязя, у який провалився автомобіль, відображений у протоколі про адміністративне правопорушення, схемі до протоколу, фототаблиці, тому твердження КП «Воздвиження» стосовно недоведеності прямого причинно наслідкового звязку між ДТП та ушкодженням транспортного засобу безпідставні та необґрунтовані.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 є власником автомобіля НОМЕР_2, право керування якого має ОСОБА_3.

16.07.2017 року о 10 год. 38 хв. в м. Словянську ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 по сухому асфальтовому покриттю вул. ОСОБА_7 з боку вул. Ізоляторної в напрямку бульвару ОСОБА_4 в районі будинку № 89 скоїв наїзд на перешкоду (яма). Внаслідок ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Постановою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 03 серпня 2017 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито у звязку з відсутністю події та складу адміністративного порушення. Постанова набула законної сили 15.08.2017 року. Суд прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, оскільки автомобіль, яким він керував, рухався із незначною швидкістю та потрапив у вимоїну навколо відкритого напівзруйнованого люка, яка була непомітна серед буряну та не була обгороджена чи позначена відповідними знаками, тощо.

Відповідно до ч.6 статті 82 ЦПК України постанова у суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обставини ДТП зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення та фотознімками, з яких вбачається дорожня обстановка, зокрема, яма на дорозі, відсутність огородження чи попереджувальних знаків,зовнішній вигляд автомобіля, який провалився колесом у яму.

Згідно з висновком №200 експертного автотоварознавчого дослідження від 13 вересня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 на момент проведення дослідження складає 46 984,55 грн..

Відповідно до рішення Словянської міської ради № 42-ХХІ-5 від 28.11.2007 року «Про використання майна комунальної власності територіальної громади м. Словянська, що перебуває на балансі комунального підприємства «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» передано майно з балансу КП «Словянська експлуатаційна дільниця інженерного захисту території від підтоплення» на баланс КП «Водозниження» згідно з переліком майна.

Відповідно до Акту прийому - передачі обєктів комунальної власності на баланс КП «Водозниження» передані обєкти благоустрою (дороги), до переліку яких входить вул. Урицького (ОСОБА_7), згідно з додатком № 1 до акту прийому передачі.

Отже, судом встановлено, що на час вчинення ДТП та пошкодження транспортного засобу позивача балансоутримувачем дороги по вул. Ярослава Мудрого був відповідач КП «Водозниження», на яке й покладається обовязок по відшкодуванню шкоди, оскільки саме КП «Водозниження зобовязане утримувати автомобільні дороги в належному стані, що передбачено Статутом підприємства. Зокрема, згідно з п.3.1 Статуту комунального підприємства Словянської міської ради «Водозниження» основними завданнями підприємства є утримання автомобільних доріг, обслуговування та утримання зливових каналізацій.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно зі статтями 9, 24 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені функції й повноваження місцевого самоврядування, визначені чинним законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (у редакції від 21 лютого 2007 року) № 198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг і вулиць (далі Правила № 198 від 21 лютого 2007 року), які є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів, і користувачів (пункт 1).

У пункті 4 Правил № 198 від 21 лютого 2007 року зазначено, що користувачами дорожніх обєктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах.

На власників дорожніх обєктів або уповноважені ними органи, користувачів дорожніх обєктів та спеціалізовані служби пунктом 5 Правил № 198 від 21 лютого 2007року покладається обовязок із забезпечення зручних і безпечних умов руху, запобігання травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів.

Пунктом 11 Правил № 198 від 21 лютого 2007 року, зокрема, встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Судом встановлено, що балансоутримувачем дороги по вул. Ярослава Мудрого у м. Словянську комунальним підприємством Словянської міської ради «Водозниження» не було забезпечено належного стану дороги, своєчасно не виявлено небезпечних умов експлуатації каналізаційного колодязя та не вжито заходів негайного повідомлення Державтоінспекції для обмеження руху по аварійно небезпечній дорозі.

Відповідно до частини 1 і частини 2 статті 1166, частини 1 статті 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Оскільки майну позивача завдано шкоду внаслідок неналежного виконання КП «Водозниження» своїх обовязків зі своєчасного і якісного виконання експлуатаційних робот з утримання дороги, суд дійшов вірного висновку про існування підстав для покладення на відповідача відповідальності за таку шкоду.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного зазначення номеру автотоварознавчого дослідження не можуть бути підставою для скасування рішення. В матеріалах справи є один висновок експертного автотоварознавчого дослідження №200 від 13 вересня 2017 року, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 на момент проведення дослідження складає 46 984,55 грн., вартість матеріальної шкоди (з урахуванням коефіцієнту зносу деталей) складає 26 823,05 грн., ринкова вартість автомобіля без урахування аварійних пошкоджень 187 676грн..

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до статей 11, 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення розміру шкоди в сумі 46 984,55 грн., адже саме ця сума визначена експертом, як вартість відновлювального ремонту.

Суд також обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на оплату проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 550 грн. та витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 3 200 грн., оскільки понесені витраті підтверджені наявними у справі письмовими доказами квитанціями.

Безпідставними є також посилання відповідача у апеляційній скарзі на те, що автомобіль, належний позивачці, можливо зазнав ушкоджень, наведених у експертному висновку, під час іншої події, не повязаної з ДТП від 16 липня 2017 року. Доказів того, що відбулась інша ДТП за участю автомобіля позивачки не надано. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, схеми місця ДТП, фотознімків з місця ДТП пошкодження автомобіля, описані у акті огляду автомобіля та висновку експертного автотоварознавчого дослідження, відповідають обставинам щодо пошкодження правої передньої частини автомобіля.

Доводи апеляційної скарги про складення протоколу про адміністративне порушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_3 та відсутність протоколу про порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних дорог щодо відповідача КП «Воздвиження» необґрунтовані та не можуть бути підставою для скасування рішення. Як встановлено матеріалами справи, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 було закрито через відсутність події і складу правопорушення. Не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно КП «Воздвиження» не свідчить про відсутність його вини у неналежному утриманні дороги.

Посилання на те, що особою, відповідальною за стан доріг є Словянська міська рада необґрунтовані, оскільки балансоутримувачем дороги є КП «Воздвиження», предметом діяльності якого є, серед іншого, утримання автомобільних доріг, обслуговування та утримання зливових каналізацій.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Водозниження» залишити без задоволення.

Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_8