справа № 179/795/18
провадження № 2/179/536/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) по праву спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну частку (пай) по праву спадкування.

Позивач в позові посилається на те, що у власності ОСОБА_4 знаходилась земельна частка (пай) на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розміром 10.10 умовних кадастрових гектарів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла, не повідомивши своїх спадкоємців про наявність у її володінні вказаної земельної частки.

Після смерті ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем першої черги, була її дочка ОСОБА_2, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже, позивач, прийняла спадщину в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Заповіт ОСОБА_4 у сільраді не посвідчувався.

Так, на початку 2018 року позивачу стало відомо про те, що у власності її матері ОСОБА_4 була земельна частка (пай) на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розміром 10.10 ум. кад. Га, проте жодних правовстановлюючих документів, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай), знайти не вдалося.

Позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Магдалинівському районі Дніпропетровської області із запитом, для з'ясування питання щодо видачі сертифікату на право на земельну частку (пай) її матері та їй було надано відповідь, в якій повідомлялось, що дійсно громадянці ОСОБА_4 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 20 грудня 1996 року розміром 10.10 ум.кад.га. по КДСП «Україна» на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, що підтверджується записом в книзі реєстрації на земельний пай членів КДСП «Україна» Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Також, позивач звернулася до Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області з приводу документів на спірну земельну ділянку, якою було видане погодження, відповідно до якого громадянці ОСОБА_4 було відведено земельну ділянку у власність задля ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,36 га. З викопіювання із чергового кадастрового плану вбачається що спірна земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1

З урахуванням вищенаведених обставин, позивач звертається до суду задля захисту свого права власності та вважає, що є всі підстави для визнання за нею права власності в порядку спадкування, на земельну частку (пай) розміром 10.10 ум.кад.га. на території АДРЕСА_2

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій прохає розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що у власності ОСОБА_4 знаходилась земельна частка (пай) на території Мар'ївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області розміром 10.10 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується повідомленням Відділу у Магдалинівському районі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 15.03.2018 року (а. с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 10).

Враховуючи, ту обставину, що ОСОБА_4 померла до 01 січня 2004 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції 2003 року, прийняття спадщини мало б відбуватися за нормами Цивільного кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкритім спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Моментом відкриття спадщини відповідно до ст. 1220 ЦК України є день смерті спадкодавця, в даному випадку смерть ОСОБА_4 наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто на момент вступу в силу ЦК України - 01 січня 2004 року, шестимісячний строк на прийняття спадщини не закінчився, спадкові відносини мають регулюватися ЦК України який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Після смерті ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем першої черги, була її дочка ОСОБА_2 (а. с. 8-9).

У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач - ОСОБА_2 постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 149 від 01 березня 2018 року виданою Чорнолізьською сільською радою Тисменського району Івано-Франківської області, в якій зазначено, що починаючи з 05 січня 2001 року, ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в даному селищі по АДРЕСА_3, за місцем мешкання її дочки ОСОБА_2 (а. с. 11). Позивач прийняла спадщину в порядку, визначеному ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

З довідки Чорнолізьської сільської ради Тисменського району Івано-Франківської області, вбачається, що заповіт ОСОБА_4 не посвідчувався (а. с. 12).

Мар'ївською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, видане погодження відповідно до якого ОСОБА_4 було відведено земельну ділянку у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,36 га. (а. с. 16). З викопіювання із чергового кадастрового плану вбачається що спірна земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1

Відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, і сертифікат про право на земельну частку (пай).

З урахуванням тієї обставини, що єдиний правовстановлюючий документ на право на земельну ділянку є сертифікат - який втрачено, суд вважає, обґрунтованими позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай), яка належала померлій ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача Марївської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської областінеобхідно стягнути судовий збір, що був сплачений позивачем у розмірі 1 833 грн. 67 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, після ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року по праву спадкування за законом, право власності на земельну частку (пай) розміром 10,10 ум.кад.га на території АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31 серпня 2018 року.

Суддя Т.А.Ковальчук