Ухвала

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 757/31209/15-ц

провадження № 61-27378ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Кузнєцова В. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Весотра-Львів» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого частиною першою статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, вважаючи, що такий пропущений з поважних причин. ОСОБА_1 зазначає, що копію оскаржуваної постанови апеляційного суду надіслано їй 27 жовтня 2018 року та отримано нею 30 жовтня 2018 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України.

Частиною третьою статті 390 ЦПК Українипередбачена можливість поновлення строку на касаційне оскарження в разі його пропуску з інших поважних причин.

Наведені у касаційній скарзі підстави для поновлення строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано жодних доказів вжиття своєчасних та належних мір для того, аби не пропустити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень. Обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує поважність причин пропуску процесуального строку, є такими, що не вказують на наявність дійсних істотних перешкод чи труднощів, підтверджених належними доказами, для звернення з касаційною скаргою у строки, визначені ЦПК України.

Постанова Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року прийнята у відкритому судовому засіданні, про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. 30 березня 2018 року текст вказаної постанови оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Однак, із заявою про видачу копій оскаржуваних судових рішень ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду першої інстанції лише 01 жовтня 2018 року.

У відповідності до частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Таким чином, заявникові необхідно надати до суду касаційної інстанції належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, оскільки безпідставне поновлення процесуального строку є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, зазначена касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскількиу порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК Українизаявником не додано до касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Проте, ОСОБА_1 заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на скрутний майновий стан. На підтвердження своїх доводів заявником не надано жодних доказів.

За змістом положень статті 8 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України враховуючи майновий стан сторони, за певних умов суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі на час звернення з касаційною скаргою.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження неможливості сплати судового збору на час звернення з касаційною скаргою, клопотання про відстрочення його сплати задоволенню не підлягає.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом, - серпень 2015 року) визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної платистаном на 01 січня 2015 року складав 1 218,00 грн.

На підставі наведеного та враховуючи ціну позову, розмір судового збору за подання касаційної скарги у цій справі становить 7 308,00 грн (1 218,00 х 3 х 200%).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: 6007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору заявникові необхідно надати до суду відповідний документ або ж документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За таких обставин касаційну скаргу необхідно залишити без руху і надати заявникові строк для виправлення вищезазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392-394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1, поданого представником ОСОБА_2, про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 22 березня 2018 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 14 січня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Якщо наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. О. Кузнєцов