ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №585/2017/18

Провадження № 22-ц/788/1504/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В.І., Собини О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2018 року в складі судді Шульги В.О., ухваленого у м. Ромни, повний текст якого складений 23 липня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

Статтею 351 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до Довгополівської сільської ради Роменського району Сумської області, треті особи: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Білашенко Людмила Володимирівна, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. При цьому, адвокат ОСОБА_2 вказує на те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті його брата ОСОБА_5, проте, не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Разом з тим, як він вважає, суд безпідставно не взяв до уваги надані по справі докази, які підтверджують наявність у позивача перешкод на подання заяви для прийняття спадщини. Крім того, представник позивача звертає увагу на ту обставину, що Довгополівська сільська рада визнала позов, однак, суд не постановив ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та не мотивував, яким чином внаслідок цього порушуються права та обов'язки територіальної громади.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів стосовно наявності у нього об'єктивних, непереборних або істотних труднощів, які б перешкоджали йому звернутися протягом шести місяців до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_5, а тому, як вказав суд, відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що позивач ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вказані обставини підтверджується свідоцтвами про народження та смерть (а.с. 9 - 11).

З державного акта про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 29 грудня 2003 року вбається, що за життя ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 3,0280 га, що розташована на території Довгополівської сільської ради Роменського району, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15).

Відповідно до довідки - характеристики Довгополівської сільської ради від 29 січня 2018 року ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року проживав один АДРЕСА_1. Спадкоємцями після смерті останнього є його брат ОСОБА_1 та сестра ОСОБА_4 Інші спадкоємці, у тому числі неповнолітні та непрацездатні, по даним сільської ради відсутні. Заповіт від імені ОСОБА_5 виконкомом Довгополівської сільської ради не посвідчувався (а.с. 13).

За даними довідки сільської ради від 29 січня 2018 року ОСОБА_1 з травня по серпнень 2006 року здійснював догляд за ОСОБА_5 (а.с. 14).

Постановою приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Білашенко Л.В. від 06 березня 2018 року № 549/02-31 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті їх брата ОСОБА_5 у зв'язку з відсутністю доказів прийняття ними спадщини (а.с. 16).

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» дано роз'яснення, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивач посилався на хворобу дружини ОСОБА_6 у 2007 році та на його тривалі службові відрядження до м. Харкова. Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду пешої інстанції про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що хвороба та лікування дружини у вказаний період об'єктивно перешкоджали йому вчинити дії, спрямовані на прийняття спадщини після смерті брата.

Крім того, у справі відсутні докази про тривалий характер службових відряджень ОСОБА_6, натомість, з трудової книжки позивача вбачається, що з 01 грудня 1988 року по 21 жовтня 2013 року він працював у Роменському філіалі ВАТ «Харківбудшлях -ДСУ 29», тому дана обставина не може бути підставою для задоволення позову.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Таким чином, наведені вище норми права та встановлені в справі обставини дають підстави стверджувати, що брат позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року і з цього часу почався відлік шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважних причин щодо неподання заяви про прийняття спадщини у період з ІНФОРМАЦІЯ_2 року по 06 березня 2018 року (дата звернення позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом) та належних доказів на їх підтвердження позивачем не надано.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на те, що місцевий суд безпідставно не взяв до уваги заяву Довгополівської сільської ради про визнання позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 34) не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відсутні законні підстави для їх задоволення. Та обставина, що суд першої інстанції відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України не постановив ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжив судовий розгляд, на думку колегії суддів, не свідчить про те, що суд неправильно вирішив справу, що могло бути підставою для скасування оскарженого рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять посилань на такі порушення, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду, відповідно, без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1; ст. 375; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 відхилити, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 липня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: В.І. Кривортенко

О.І. Собина