Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 360/2777/15-ц

провадження № 61-32763св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк»,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

відповідачі: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представники ОСОБА_8: ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 15 червня 2017 року в складі судді Унятицького Д. Є.та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Приходька К. П., Голуб С. А., Таргоній Д. О.,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс Банк»)звернулося до суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 16 березня

2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь

ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 147 162,13 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року змінено, зменшено розмір заборгованості, яка підлягає до солідарного стягнення з ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» за кредитним договором від 07 березня 2008 року № 319-003/08Р до

117 969,18 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У квітні 2017 року ОСОБА_8 звернувся до суду першої інстанції із заявою про розстрочку виконання рішення Апеляційного суду Київської області

від 29 червня 2016 року, посилаючись на те, що на примусовому виконанні у Бородянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Бородянський РВДВС Головного ТУЮ у Київській області) перебуває виконавчий лист щодо стягнення з нього на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 969,18 грн. Та вважав, що у зв'язку з тим, що його заробітна плата за останні шість місяців складає 42 091,04 грн та його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей та матір, а вартість майна, що належить йому значно перевищує суму боргу є підстави для розстрочення виконання указаного рішення суду строком на десять місяців з 01 травня

2017 року по 01 березня 2018 року рівномірними щомісячними платежами по 11 907,29 грн.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 15 червня

2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області

від 13 вересня 2017 року, у задоволенні заяви ОСОБА_8 д. М. про розстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що не встановлено обставин, що утруднюють виконання рішення.

У жовтні 2017 рокупредставник ОСОБА_8 - ОСОБА_10 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Касаційна скарга мотивована тим, що під час розгляду справи судами попередніх інстанцій належним чином не перевірені надані докази у справі.

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «Правекс Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України ця справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 373 ЦПК України 2004 року за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_8, оскільки обставини на які посилається заявник не є обставинами, які утруднюють виконання рішення у розумінні статті 373 ЦПК України 2004 року.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах які безпосередньо стосуються правильності застосування місцевим та апеляційним судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв'язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 15 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є. Червинська