АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/6683/2018 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Ткаченко І.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ майна та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року повернута заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві ( заявникові).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч.1 ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п.8 ч.1 1 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України в реакції Закону №2147VIII від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Згідно з ч. 6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

За змістом п.3 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402- VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду в порядку, встановленому ЦПК України у редакції Закону №2147- VIII від 03 жовтня 2017 року.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи слідує, що ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02 квітня 2018 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишено без руху та надано строк заявнику для усунення її недоліків - 10 днів з моменту отримання ухвали суду.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення повернуто заявникові.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявником вимоги, викладені в ухвалі суду від 02 квітня 2018 року, не виконані.

Однак, повністю з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення 09 листопада 2017 року, тобто під час дії ЦПК України в редакції 2004 року.

Залишаючи заяву без руху, судом першої інстанції було зазначено, що в заяві відсутні посилання на вид провадження щодо її розгляду, що унеможливлює визначення належного виду провадження щодо розгляду такої заяви, заява, в порушення норм діючого законодавства не складена державною мовою, а також заявником не додано копії всіх документів та письмових матеріалів відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

04 червня 2018 року ОСОБА_1 на виконання ухвали суду від 02 квітня 2018 року, була подана нова редакція заяви про ухвалення додаткового рішення, в якій останнім були зазначені всі учасники справи, заява була викладена державною мовою, а також було додано два примірника заяви у кількості учасників процесу.

Щодо посилань суду першої інстанції на те, що заявником не було надано копії всіх документів та письмових матеріалів, доданих до первісної заяви від 09.11.2017 р., відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, колегія суддів зазначає, що заявником ОСОБА_1 в заяві від 09.11.2017 р. було зазначено про додатки до неї, проте згідно з матеріалами справи їх фактично не було приєднано до заяви.

В новій редакції заяви, поданій ОСОБА_1 на виконання ухвали суду, додатки не зазначені. Окрім того, діюча на час звернення ОСОБА_1 до суду норма ст.220 ЦПК України не передбачала обов'язку долучення до заяви про винесення додаткового рішення копії заяви та додатків до неї для сторін у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 були виправлені недоліки заяви, приведені в ухвалі суду від 02 квітня 2018 р., тому підстав для повернення заяви заявникові не вбачається.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, принцип безперешкодного доступу до правосуддя визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14 ): кожен у випадку спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд справи в розумний строк незалежним, неупередженим і компетентним судом, створеним на підставі закону, при дотриманні принципу рівності всіх перед судом.

Гарантуючи державний, у тому числі судовий, захист прав і свобод людини і громадянина, Конституція України одночасно закріплює право кожного захищати свої права і свободи всіма способами, не забороненими законом (ст. 55). Способи захисту цивільних прав зазначені у ст. 16 ЦК України.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду даної справи, постановив оскаржувану ухвалу у порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про незаконність постановленої судом ухвали є обґрунтованими, а тому ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 379,382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2018 року.

Головуючий:

Судді: