Справа № 431/5735/18
Провадження № 2/431/1515/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді Пелих О.О.,

за участю секретаря Чесалової О.Є.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Старобільськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька,-

встановив:

19.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька.

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що вона має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. З ОСОБА_2 вони ніколи в шлюбі не були, а 24 січня 2014 року він написав заяву про визнання батьківства, і було видане повторне свідоцтво про народження, де ОСОБА_2 вказаний як батько. Вони з ОСОБА_2 в громадянському шлюбі прожили близько року, тобто до грудня 2014 року, потім він знову виїхав проживати в м.Антрацит, де він мешкає за вищевказаною адресою і надалі. ОСОБА_2 їй ніколи не допомагав у вихованні доньки, ні матеріально, ні фізично. Матеріально сім'ю не забезпечував. В кінцевому результаті спільне життя з відповідачем не склалося та призвело до фактичного припинення між ними будь-яких відносин. З ОСОБА_2 вона не підтримує ніяких відносин, дитина проживає з нею, знаходиться на її повному матеріальному утриманні. З часу, коли вони перестали проживати разом, відповідач ні разу не приїздив, навіть не поцікавився їх життям, участі у вихованні та догляді за дитиною не брав і не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, та і взагалі не підтримує з донькою ніяких зв'язків. На даний час вона не має можливості виїхати зі своєю донькою як за межі України, чи поїхати на підконтрольну Україні територію, без дозволу та супроводу батька. Проте, коли вона в телефонному режимі звернулася до ОСОБА_2, щоб він надав такий дозвіл у нотаріуса, на що він відмовив. Тому на даний час ОСОБА_1 змушена звернутись до суду з вказаним позовом.

Позивач та її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В позовній заяві просили суд справу розглянути без їх участі, на позовних вимогах наполягали.

Відповідач у судове засідання не з'явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій проти позову не заперечував та просив розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Позивач ОСОБА_1 має доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зараз дитина знаходиться на повному утриманні позивача, відповідач участі у вихованні та догляді за донькою не приймає вже довгий час та ніяк не приймає участі у її житті.

Позивач бажає повезти дитину за кордон з метою відпочинку та розширення її кругозору, однак не може отримати згоди на такі поїздки у відповідача.

Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

У відповідності до положень п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, а саме рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Виходячи з наведеного, враховуючи насамперед інтереси дитини, суд приходить до висновку та вважає можливим і достатнім надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за кордон за межі території України з матір'ю без згоди та супроводу батька.

На підставі викладеного та ст. 141, ч. 2 ст. 150 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постанови КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57, ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», керуючись ст. ст. 4,10,12,206,263-265 ЦПК суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу дитині на тимчасові неодноразові поїздки за межі держави України разом із матір'ю, без згоди та супроводу батька - задовольнити.

Надати дозвіл дитині - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасові, неодноразові поїздки в межах України незалежно від того куди саме та з якою метою прямуватиме, виїзди та в'їзд з постійного місця проживання та з правом перетину будь-яких пропускних пунктів, постів, кордонів та на поїздки із зони/ в зону АТО Донецької та Луганської областей і за межі держави України разом з матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка буде забезпечувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на строк до досягнення ОСОБА_3 вісімнадцятирічного віку, до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення його копії.

Головуючий -суддя Пелих О.О.