У х в а л а

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 199/6651/14-ц

провадження № 61-14413 ск 18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня

2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, третя особа - приватне підприємство «Сімор», про звернення стягнення на предмет застави та стягнення штрафу,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2018 року на розгляд до Верховного Суду надійшла касаційна скарга публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») на зазначені судові рішення з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 325 ЦПК України (2004 року).

Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2018 року касаційну скаргу

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків, визнавши наведені підстави для поновлення строку неповажними та запропоновано надати інші підстави для його поновлення.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції від 16 липня 2018 року заявником подано до Верховного Суду клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

На обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявник посилається на те, що звертався до суду касаційної інстанції, проте його касаційна скарга визнана ухвалою Верховного Суду

від 27 квітня 2018 року неподаною та повернута заявникові у зв'язку із несвоєчасною сплатою судового збору. Зазначає, що банк зацікавлений у відновленні свого порушеного права, повторно звернувся із касаційною скаргою до якої уже було додано наявну копію оскарженої ухвали апеляційного суду та докази про сплату судового збору. Зазначає, що

з 20 березня 2015 року розпочалась ліквідація банку, яка триває по сьогоднішній день. Фонд є єдиним розпорядником коштів, акумульованих у процесі його діяльності, у зв'язку з чим для сплати судового збору необхідний значний час, посилаючись на частину першу, пункт 1 частини другої Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункту 14 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 325 ЦПК України (2004 року) касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року). Внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Як убачається із матеріалів касаційного переведення, ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року касаційну скаргу (від 2 лютого 2018 року вих.

№ 08/1663) ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року визнано неподаною та повернуто заявникові у зв'язку з невиконанням ухвали суду касаційної інстанції від 26 березня 2018 року, а саме: не сплачено судовий збір.

До матеріалів касаційної скарги (від 31 липня 2018 року за вих. № 08/10950) заявником додано копію платіжного доручення № 565909 від 18 квітня

2018 року про сплату судового збору у розмірі 487 грн 20 коп.

Крім того, в матеріалах касаційного переведення наявна копія заяви ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (від 25 квітня 2018 року за вих. № 08/7180) про направлення зазначеного платіжного доручення, яка надійшла на адресу суду 3 травня 2018 року.

Проте, листом Верховного Суду від 20 червня 2018 року зазначена заява разом із доданими матеріалами повернута банку, оскільки ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2018 року касаційну скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на зазначені судові рішення визнано неподаною та повернуто заявникові.

Зважаючи на те, що виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції

від 27 квітня 2018 року здійснено банком у межами встановленого судом строку, а отже, строк на касаційне оскарження судових рішень заявником пропущено з поважних причин, вважаю за можливе його поновити,

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Керуючись статтею 325 ЦПК України (2004 року), статтями 394, 395 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» строк на касаційне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська цивільну справу № 199/6651/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, третя особа - приватне підприємство «Сімор», про звернення стягнення на предмет застави та стягнення штрафу.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз'яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 27 вересня 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Б. І. Гулько