Провадження № 2/331/78/2018
Справа № 331/4248/17-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжя в складі :

головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,

за участю: секретаря - Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9) до ОСОБА_2, Демяненко ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього Демяненко ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1), треті особи: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району ( місцезнаходження: 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164), Жовтневий районний відділ в м. Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області ( місцезнаходження: 69095, м. Запоріжжя, вул.. Українська, 4), Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місцезнаходження: 69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 9 А), про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,

В С Т А Н О В И В :

26.06.2017 року ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, Демяненко ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього Демяненко ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, треті особи: Олександрівський районний відділ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Головний державний виконавець ВДВС ЗМУЮ ОСОБА_7, про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстрації за місцем проживання.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до кредитного договору № 014/17-46/74-55 від 21.02.2007 року (далі Кредитний договір) Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» (далі ОСОБА_1) було надано ОСОБА_2, ІПН 95 (далі позичальник) кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 108 474,00 доларів США строком до 20.02.2027 року зі сплатою 13,25% річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначенні договором.

Банк повністю виконав свої зобовязання в повному обсязі, надання кредитних коштів проводилося згідно вимог ст. 3.2. Кредитного договору, в залежності від обраної програми кредитування, надання кредиту може здійснюватися на розсуд Кредитора наступним чином на поточний рахунок Позичальника, готівкою через касу Кредитора.

В забезпечення належного виконання умов Кредитного договору, 21.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки, згідно якого виконання зобовязань за Кредитним договором забезпечено нерухомими майном, а саме: квартирою, загальною площею 96,4 кв.м., житлової площі 68,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 21.02.2007 року за реєстровим № 1055.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014 року по справі № 331/6589/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1206072,95 грн., з яких: 573630,51 грн. заборгованість по кредиту; 246193,35 грн. заборгованість по процентам; 386249,096 грн. пеня, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 та встановлено спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною незалежним експертом в ході виконавчих дій.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_9 втратили право користування вказаним жилим приміщенням тому як рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а діти у відповідності до ст. 29 ЦК України втратили право на проживання у спільному житловому приміщенні, оскільки їх право проживання є похідним від права батьків.

Позивач вважає, що відповідачі порушують права позивача тим, що не знялися з реєстрації як такі, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

Як на правові підстави заявлених вимог позивач посилається на ст. ст. 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», Закон України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., ст.ст. 29, 317, 526,629 ЦК України.

Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» просило суд визнати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування та зняття з реєстрації місця проживання, а саме: АДРЕСА_3, та стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1600,00 грн.

Представник позивача у судових засіданнях підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити, в матеріалах справи наявна його заява з проханням розглянути справу за його відсутності. (т. 2, а.с. 87)

Відповідачі ОСОБА_2, Демяненко В.М., яка діє в інтересах неповнолітнього Демяненко О.М., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в судове засідання не зявилися, але надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги не визнають та просили суд у задоволенні позову відмовити.(т.2, а.с. 90-92)

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ОСОБА_11 також подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності , зазначивши, що підтримує позицію своїх довірителів та також просила суд у задоволенні позову відмовити. (т.2, а.с. 93)

Треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи були повідомленні належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2017 р. справу передано в провадження судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицькій В.М. (т.1, а.с. 54)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької В.М. від 29 червня 2017 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви (т.1, а.с. 55).

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Світлицької В.М.від 9 серпня 2017 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до судового розгляду на 12.09.2017 11.00 годин. (т.1, а.с. 74)

Ухвалою суду від 07 листопада 2017 року розгляд справи відкладено та визнано явку представника «ОСОБА_1 Аваль» обовязковою. (т.1, а.с. 138)

21.11.2017 р. від третьої особи по справі - Жовтневого районного відділу в м. Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області до суду надійшли письмові заперечення проти позову (т.1, а.с. 147).

07.12.2017 р. від представника відповідачів ОСОБА_11 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності (т.1, а.с. 148).

07.12.2007 р. від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій порушено питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5 (т.1, а.с. 149)

Ухвалою суду від 06.12.2017 року залучено до участі у справі ОСОБА_5, як законного представника ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, як співвідповідача у справі (т.1, а.с. 151)

14.12.2017 р. від представника третьої особи - Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (т.1, а.с. 158).

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувався за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 9 січня 2018 року (підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи : перебування судді Світлицької В.М. у відрядженні, Розпорядження керівника апарату суду № 1 від 05.01.2018 року) справу передано в провадження судді Скользнєвої Н.Г. (т.1, а.с. 170)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Скользнєвої Н.Г. від 12.01.2018 року, було прийнято до свого провадження та призначено справу у підготовче судове засідання на 21.02.2018 року. (т.1, а.с. 171-173)

Ухвалою суду від 21.02.2018р. відкладено розгляд зазначеної справи та продовжено строк проведення підготовчого провадження до 12 квітня 2018 року. (т. 1, а.с. 191-193)

Ухвалою суду від 24 травня 2018 року позов публічного акціонерного товариства « РайффайзенБанкАваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_2, Дем»яненка ОСОБА_4 в особі законного представника Дем»яненко ОСОБА_3 , 91 кв. 2, треті особи - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району , Жовтневий районний відділ в м. Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області , про зняття з реєстрації місця проживання ( уточнений позов в редакції від 03.04.2018 р.), залишено без розгляду. Продовжено розгляд справи за позовом РайффайзенБанкАваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_2, Дем»яненка ОСОБА_4 в особі законного представника Дем»яненко ОСОБА_3 , 91 кв. 2, треті особи - орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району , Жовтневий районний відділ в м. Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщення (позов а.с. 214-218, т.1). (т. 2, а.с. 41-43)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначено було справу до розгляду по суті. (т. 2, а.с. 46-47)

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, заслухавши пояснення сторін, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги обставини, встановлені в судовому засіданні; заяви сторін по суті справи, приходить до наступного.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 21 лютого 2007 року між ВАТ „ОСОБА_1 Аваль", правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/17-46/74-55, за умовами якого позичальник отримав кредит в сумі 108474 доларів США строком до 21 лютого 2027 року зі сплатою 13,25% річних. (т. 1, а.с. 8-10)

З метою забезпечення виконання зобов'язання, 21 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, за яким останній передав в іпотеку належне йому нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, яка належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 21.02.2007 року за реєстровим № 1055. (т .1, а.с. 19-24)

З метою забезпечення виконання зобов'язання 21 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 014/17-46/74-55-1, за умовами якого, поручитель взяв на себе зобов'язання за кредитним договором. Строк дії договору визначений моментом повного погашення заборгованості.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2014 року по справі № 331/6589/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1206072,95 грн., з яких: 573630,51 грн. заборгованість по кредиту; 246193,35 грн. заборгованість по процентам; 386249,096 грн. пеня, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_2 та встановлено спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною незалежним експертом в ході виконавчих дій. (а.с. 25-27)

Зазначене рішення суду набрало законної сили 20 березня 2014 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Під час розгляду вказаної справи судом встановлено та зазначено в рішенні, що відповідно до довідки МКП «Основаніє» № 1726 від 12.09.2013 року в АДРЕСА_4 зареєстровані Демяненко О.Д., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, Демяненко В.М.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2014 року по справі № 331/3085/14-ц, визнано припиненим договір поруки № 014/17-46/74-55-1 від 21.02.2007 року, укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_5.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2014 року по справі № 331/5362/14-ц, був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (т. 1, а.с. 121)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2015 року по справі № 331/9206/14-ц, визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартиру за адресою: АДРЕСА_2. (т. 1, а.с. 118-120)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 99017200 від 02.10.2017 року, право власності за ОСОБА_5 на 1/2 частину квартиру за адресою: АДРЕСА_2, було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.03.2016 року, номер запису 15414522. (а.с. т. 1, а.с. 124-125)

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що станом на час розгляду справи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3, зареєстровані та фактично проживають співвласники квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_5, та члени їх сімї: Демяненко О.Д., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_2, Демяненко В.М.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України саме власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 99017200 від 02.10.2017 року та не заперечується сторонами, що на час розгляду справи по суті співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_5, є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, саме власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі N 6-57цс11.

Як вже зазначалося вище, всі відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_5, та члени їх сімї: Демяненко О.Д., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_2, Демяненко В.М. постійно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, для яких ця квартира є єдиним житлом.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, можливе в судовому порядку лише за позовом власника нерухомого майна, а позивач не є власником квартири, та внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Як вбачається з матеріалів справи, в квартирі зареєстровані неповнолітні діти Демяненко О.Д., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_2, яких позивач просить визнати такими, що втратили право на користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3.

Частиною 2 та 3 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

А тому вимоги позивача про визнання неповнолітніх Демяненко О.Д., ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_2 втратившими право користування житловим приміщенням, є безпідставними та направлено всупереч інтересів неповнолітніх дітей.

Згідно із статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-111 "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Крім того, у відповідності до ст. 29 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. ст. 5,17,18 Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 1,4 Закон України" Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей", ст. 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", постанови КМ України від 24.09.2008 року N 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", орган опіки та піклування здійснює захист майнових та житлових прав дітей, а дозволи на відчуження майна співвласниками чи користувачами якого є діти, надає лише за заявою батьків дітей або осіб, що їх замінюють на підставі закону та за заявою відповідних документів.

Посилання позивача на ст. 629 ЦК України, як на спосіб захисту прав позивача як іпотекодержателя та підставу для зняття неповнолітніх дітей з реєстраційного обліку, є також необґрунтованими та безпідставними.

Заявляючи вимоги про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою та зняття з реєстраційного обліку, позивач обрав неналежний спосіб захисту свого права, що не позбавляє позивача права у майбутньому звернутися до суду з позовом до відповідачів на підставі відповідних норм права, що регулюють саме спірні правовідносини.

Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, т. ст. 33, 39, 40 Закону України « Про іпотеку», Закон України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р., ст.ст. 29, 317, 526,629 ЦК України., суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства « РайффайзенБанкАваль» ( місцезнаходження : 01011, м. Київ, вул.. Лєскова,) до ОСОБА_2 (адреса: 69000, АДРЕСА_6), ОСОБА_6 в особі законного представника ОСОБА_2 (адреса: 69000, АДРЕСА_6), ОСОБА_5 (адреса: 69000, АДРЕСА_6), Дем»яненка ОСОБА_4 в особі законного представника Дем»яненко ОСОБА_3 (адреса: 69000, АДРЕСА_6), треті особи: орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району (місцезнаходження : 69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 164), Жовтневий районний відділ в м. Запоріжжі управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (місцезнаходження : 69095, м. Запоріжжя, вул.. Українська, буд. № 4), Олександрівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (місцезнаходження : 69002, м. Запоріжжя, вул.. Залізнична, буд. № 9 А), про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, відмовити.

Повний текст рішення буде складено 30 серпня 2018 року.

Сторонам, які не з»явилися в судове засідання, направляється копія рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

22.08.2018