Номер провадження: 22-ц/785/7904/18
Номер справи місцевого суду: 2-6354/11
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

за участю секретаря: Лопотан В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», за участі первісного стягувача Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ», боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про заміну сторони виконавчого провадження, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року, -

встановив:

30.07.2018 року заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить суд постановити ухвалу, якою замінити сторону (стягувача) по справі зі заміною сторони з Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» за правом грошової вимоги до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», за участі первісного стягувача Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ», боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про заміну сторони виконавчого провадження - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» подало апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати ухвалу суду, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» про заміну стягувача у виконавчому провадженні, задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви заміну сторони виконавчого провадження, районний суд виходив з того, що заявник не надав суду належних та допустимих доказів, того що виконавчі документи з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси відповідно до вимог ст. 378 ЦПК України перебувають на виконанні у виконавчому органі, не надав повного переліку доказів щодо відступлення права вимоги, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що 14 березня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №1050-Ф, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», а ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №0121/07/08-А, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та Боржниками ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 86-90).

Оскільки Договори про відступлення права вимоги № №1050-Ф від 14.03.2018р. за кредитним договором № 0121/07/08-А від 21.11.2007 року щодо боржників Боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на даний час є чинним і не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

У зв'язку з цим, підстав вважати, що за договором про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» не перейшло право вимоги від ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором № 0121/07/08-А від 21.11.2007 року щодо Боржників ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредитору є належним виконанням.

Таким чином, законодавець не пов'язує заміну кредитора в зобов'язанні зі згодою боржника, а повідомлення останнього про заміну кредитора у зобов'язанні має на меті виключно захист інтересів нового кредитора, який бере на себе ризики щодо несприятливих для себе наслідків у зв'язку із таким неповідомленням боржника про заміну кредитора у зобов'язанні, в тому числі і у випадку виконання зобов'язання боржником первісному кредитору. Тобто, неповідомлення боржника про заміну кредитора в зобов'язанні лише створює новому кредитору (ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА») настання несприятливих для нього наслідків, але не є підставою для відмови у заміні стягувача.

Судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесії), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Вказані правові висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс-13).

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або іншою особою у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі, й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Правові висновки Верховного Суду України є обов'язковим для застосування, як то було передбачено ст. 360-7 ЦПК України, в редакції, чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що заміна кредитора в зобов'язанні можлива на будь-якій стадії цивільного процесу, у тому числі і на стадії виконання судового рішення.

За змістом ст. 514 ЦК України для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив, в тому числі отримувати виконавчі листи та подавати їх на примусове виконання.

У зв'язку з цим, після укладення договору про відступлення права вимоги, первісний кредитор автоматично позбавляється прав на будь-які дії відносно кредитних заборгованостей, у тому числі і права звернення до суду з заявою про видачу виконавчих листів та до відповідного відділу виконавчої служби для виконання даних виконавчих листів на свою користь.

При цьому слід зазначити, що виконавчий документ видається за заявою стягувача, отже у разі зміни кредитора внаслідок правонаступництва, після ухвалення судового рішення до видачі виконавчого документа - попередній кредитор вже не має права на звернення до суду з відповідною заявою, а його правонаступник позбавлений такої можливості в силу того, що відповідно до ст. 37 ЦПК України, в редакції, яка була чинною на час постановлення оскаржуваної ухвали, залучення правонаступника можливе виключно до ухвалення рішення, а ст. 378 ЦПК України, регулює порядок заміни сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) - тобто після ухвалення судового рішення.

Більше того, оскільки мова йде про заміну стягувача, то у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги, наявність виконавчого провадження є необов'язковою.

Зазначені обставини судом не було враховано, як і не було враховано, що без вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії, згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Така позиція висвітлена в ухвалах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у провадженні № 6-32790ск15 від 27.01.16 року, № 6-8074ск16 від 06.07.2016 року, № 6-13379ск16 від 07.12.16 року. Тобто, виходячи із системного аналізу судової практики слід зробити висновок про необхідність заміни стягувача, у тому числі за відсутності доказів відкритого виконавчого провадження.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові і відбувається шляхом укладення договору між цими суб'єктами, на підставі якого до останнього переходить право вимагати від боржника вчинити певні дії. Об'єктом договору є майнові права, що належать кредиторові як стороні зобов'язання. Заміна кредитора може здійснюватись на різних стадіях існування зобов'язання, коли сторони ще його не виконали.

Також слід зазначити, що п.2.14. Інструкції з організації примусового виконання рішень передбачено, що правонаступництво можливе з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Дана інструкція визначає порядок заміни кредитора у відкритому виконавчому провадженні, дії державного виконавця та заінтересованої сторони в такому випадку. Проте правонаступник первісного кредитора зважаючи на відсутність відкритого виконавчого провадження просив суд першої інстанції замінити стягувача - Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА» у цивільній справі № 2-6354/11, а не стягувача у відкритому виконавчому провадженні.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і прийняти постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» задовольнити. Замінити стягувача у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом, із ПАТ «БАНК ФОРУМ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 серпня 2018 року про відмову в заміні стягувача у цивільній справі скасувати і прийняти постанову, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» задовольнити.

Замінити стягувача у цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом, із ПАТ «БАНК ФОРУМ» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 грудня 2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра

С.М. Сегеда