Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 638/10477/15-ц

провадження № 61-22412св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сімоненко В. М., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_3,

представники позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

відповідач - Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції,

представник відповідача - Кунєва МаринаІванівна,

відповідачі: ОСОБА_7, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Кошель ТетянаВладиславівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року в складі колегії суддів: Трішкової І. Ю., Пилипчук Н. П., Кірсанової Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_7, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Кошель Т. В. про визнання правочину недійсним.

Позовна заява мотивована тим, що 31 серпня 2012 року до канцелярії Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управляння юстиції надійшов лист Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс» з інформацією про результати прилюдних торгів. Не зважаючи на накладений 31 серпня 2012 року Господарським судом Харківської області арешт, а також мораторій на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство № 5023/3916/12, Дзержинський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції 19 вересня 2012 року (державний виконавець Кунєва М. І.) склав акт про реалізацію предмета іпотеки, розрахунок розподілу стягнутих з боржника сум за виконавчим провадженням № 30146527 та видав акт про реалізацію предмета іпотеки переможцю прилюдних торгів ОСОБА_7

На підставі цього акта ОСОБА_7 звернулась до приватного нотаріуса Кошель Т. В. та 27 вересня 2012 року одержала свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. 12 жовтня 2012 року Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» провело реєстрацію нежитлових приміщень № 21-1, 21-7, 21-8 1-го поверху загальною площею 140,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1, за ОСОБА_7

Позивач вважала, що продаж цих нежитлових приміщень суперечить нормам СК України та ЦК України.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від

28 січня 2016 року в складі судді Цвіра Д. М. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від

28 січня 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що продаж з прилюдних торгів нежитлових приміщень, які належали ОСОБА_3, був здійснений на підставі виконавчого листа на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_10 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором.

Законодавством не передбачено додаткової згоди іншого з подружжя для продажу нерухомого майна з прилюдних торгів.

Також не потрібна згода подружжя на оформлення свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, оскільки видача такого свідоцтва є нотаріальною дією, що посвідчує факт підтвердження права власності, яке вже виникло.

30 серпня 2012 року прилюдні торги з продажу нерухомого майна проведені, переможцем торгів стала ОСОБА_7, торги відбулися до того, як почали проводитись дії у зв'язку з порушенням справи про банкрутство позивача як фізичної особи - підприємця (далі - ФОП).

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції змінити, визнати спірний правочин недійсним.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги відсутність згоди її чоловіка на реалізацію іпотечного нерухомого майна, проведення процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3, накладення господарським судом арешту на майно, наявність мораторію на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Суд установив, що Смоланова М. В. 30 серпня 2012 року на прилюдних торгах з реалізації нерухомого майна придбала майно, яке належало Куркіній І. М., а саме: нежитлові приміщення № 21-1, 21-7, 21-8 1-го поверху загальною площею 140,3 кв. м за адресою: вул. Тобольська, 49, м. Харків.

19 вересня 2012 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дзержинського району склав акт про реалізацію предмета іпотеки і передав його переможцю торгів ОСОБА_7 На підставі цього акта приватний нотаріус Кошель Т. В. 12 жовтня 2012 року видала ОСОБА_7 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 просила визнати недійсним правочин щодо придбання майна з прилюдних торгів, посилаючись на те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому повинна була бути згода її чоловіка на такий правочин; Господарським судом Харківської області порушена справа про банкрутство ФОП ОСОБА_3, у зв'язку з чим ухвалою від 31 серпня 2012 року накладений арешт на все майно, отже, державний виконавець не мав права складати акт про проведення прилюдних торгів, а нотаріус - видавати свідоцтво.

Стаття 65 СК України регулює порядок розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При укладанні договору застави (іпотеки) необхідно враховувати положення статті 578 ЦК України, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечував, що чоловік ОСОБА_3 надав згоду на передачу спільного майна в іпотеку при укладанні кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як випливає з матеріалів справи, продаж з прилюдних торгів нежитлових приміщень, які належали ОСОБА_3, був здійснений на підставі виконавчого листа на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_10 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за кредитним договором.

Законодавством не передбачено додаткової згоди іншого з подружжя для продажу нерухомого майна з прилюдних торгів.

Також не потрібна згода подружжя на оформлення свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, оскільки видача такого свідоцтва є нотаріальною дією, що посвідчує безспірний факт, який має юридичне значення, а саме: факт підтвердження права власності, яке вже виникло.

Надання таких документів, як згода іншого з подружжя набувача на видачу такого свідоцтва, перевірка наявності або відсутності обтяжень та обмежень, перевірка нотаріусом у цьому випадку сплати будь-яких податків та обов'язкових платежів чинним законодавством України не передбачено.

З огляду на наведене, доводи касаційної скарги про недійсність свідоцтва про проведення прилюдних торгів у зв'язку з відсутністю згоди чоловіка позивача на реалізацію іпотечного нерухомого майна не ґрунтуються на вимогах закону.

Також є безпідставними доводи касаційної скарги про недійсність правочину у зв'язку з проведенням процедури банкрутства ФОП ОСОБА_3

Із листа Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Еліт Сервіс» випливає, що 30 серпня 2012 року проведені прилюдні торги з продажу нерухомого майна, переможцем торгів стала ОСОБА_7

31 серпня 2012 року ухвалою Господарського суду Харківської області накладений арешт, а також мораторій на задоволення вимог кредиторів у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3

Тобто, прилюдні торги відбулися до того, як почали проводитись дії у зв'язку з порушенням справи про банкрутство позивача як ФОП.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції, при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. С. Висоцька

Судді: А. О. Лесько

С. Ю.Мартєв

В.М. Сімоненко

С.П. Штелик