Справа № 310/1856/18
РІШЕННЯ

Іменем України

03 грудня 2018 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Дубровської Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гоноболіної О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бердянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання, в якому вказав, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 липня 2016 року з відповідача ОСОБА_4 на його користь стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 459,30 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. З серпня 2015 року спільна сторін повнолітня донька ОСОБА_5 навчається у Запорізькому державному медичному коледжі. У період з 14 серпня 2015 року по 03 серпня 2017 року за послуги з навчання та проживання доньки позивач сплатив 68777,47 грн. Донька ОСОБА_5 у зв'язку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_5, яка продовжує навчання в розмірі 881 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання 30 червня 2021 року.

Ухвалою від 23 липня 2018 року ОСОБА_5 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Крім того, ухвалою суду від 03 грудня 2018 року прізвище відповідача ОСОБА_4 замінено на «ОСОБА_4», оскільки остання змінила прізвище у зв'язку з укладенням шлюбу.

У судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримала, просила про його задоволення з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, заперечував проти його задоволення, просив взяти до уваги, що відповідач уклала шлюб, вагітна, не працює, перебуває у відпустці у зв'язку з вагітністю та наразі не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилася, 03 жовтня 2018 року надала до суду заяву, з якої вбачається прохання розглядати справу за її відсутності та ухвалити рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі (а.с. 77).

Суд, вислухавши представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов задоволенню не підлягає на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 липня 2016 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі по 459,30 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 9-10).

Позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.53).

Згідно довідки №1678 від 18 червня 2018 року, ОСОБА_5 є студенткою 3 курсу 1-го медичного факультету Запорізького державного медичного університету та навчається на денній формі навчання за контрактом за спеціальністю «7.12010001 - лікувальна справа» (а.с.54).

На підтвердження матеріальних витрат, які позивач поніс у зв'язку з навчанням доньки, ОСОБА_3 надав суду копію договору № 185 найму ліжко-місця у гуртожитку АДРЕСА_1 Запорізького державного медичного університету та надання побутових послуг від 27 серпня 2015 року (а.с. 11-12), копію контракту про навчання на кафедрі медицини катастроф та військової медицини Запорізького державного медичного університету за програмою підготовки офіцерів запасу № 1 від 24 жовтня 2016 року, відповідно до якого загальна вартість підготовки Студента за весь період навчання (4 роки) становить 6800 грн., 1700 грн. за кожний навчальний рік відповідно до затвердженого кошториса (а.с. 13-14), копію договору оренди майна від 03 серпня 2017 року, укладеного між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_5, відповідно до якого орендна плата за меблі та техніку складає 1200 грн. на місяць (а.с. 15-16), копію договору № ЛС-1к-1623А про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 03 серпня 2017 року, з якого вбачається, що строк надання освітніх послуг з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року, вартість освітніх послуг за весь термін навчання становить 98740 грн. (а.с. 17-18), а також копії квитанцій та чеків про оплату послуг навчання за договором, за ліжко-місце у гуртожитку, за підготовку офіцерів запасу (а.с. 19-26).

Суд погоджується з доводами позивача про те, що навчання потребує значних затрат, оскільки є потреба витрачати кошти на проживання та оплату освітніх послуг.

Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку , сина у твердій грошовій сумі ( або ) у частці від заробітку ( доходу ) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу ; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Вказані юридичні факти у своїй сукупності утворюють юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов'язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Якщо відсутня хоч би одна з умов, встановлених ч.1 ст.199 СК України, то аліментне зобов'язання по утриманню батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.

Необхідною умовою утримання батьками повнолітніх сина, дочки є можливість батьків надавати таку допомогу. Якщо батько, мати не мають відповідних коштів, нерухомого майна, які б забезпечили утримання сина, дочки, виконання цього їх обов'язку буде неможливим.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 не працює, що вбачається з копії листка непрацездатності Серія НОМЕР_1 від 18 жовтня 2018 року, який виданий у зв'язку вагітністю ОСОБА_4 (а.с. 101).

З Інформаційної довідки № 132476413 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 28 липня 2018 року вбачається, що ОСОБА_9 має у власності житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 0,1733 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) та земельну ділянку площею 1 га (а.с. 74-76). Проте наявність зазначеного нерухомого майна не може у повній мірі забезпечувати утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, так як окрім неї відповідач ОСОБА_4 має ще двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання яких сплачує аліменти за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 12 липня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач отримує дохід та спроможна сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, при цьому суд звертає увагу, що сам по собі факт навчання повнолітньої дитини до досягнення віку 23-ти років не є підставою для стягнення аліментів, оскільки закон пов'язує обов'язок батьків надавати матеріальну допомогу повнолітнім доньці або сину не тільки з потребою у такій допомозі, яка виникла у зв'язку із витратами, пов'язаними з навчанням, а також із наявністю можливості у батьків надання такої допомоги.

За таких обставин, суд, враховуючи матеріальний стан відповідачки, яка не працює, перебуває у відпустці у зв'язку з вагітністю, має аліментні зобов'язання щодо двох неповнолітніх дітей та не має можливості сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка подовжує навчання, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 13, 76, 81, 83, 89, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 11 грудня 2018 року.

Суддя Н. М. Дубровська