Справа № 352/1536/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/489/18
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

17 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі судді Максюти І.О., вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Струтинським Р.Р. 07 листопада 2018 року в м. Івано-Франківськ, повний текст якого виготовлено 14 листопада 2018 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Рона» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах,

в с т а н о в и в:

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2018 року позов задоволено. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Компанія Рона" за Генеральним договором про здійснення кредитування № 06.201-72/025 від 17.09.2014 року, яка в повному обсязі становить 50 120 786,46 грн. (за кредитом в доларах США), з яких: 41 245 583,16 грн. - заборгованість за кредитом, 1 542 660,64 грн. - заборгованість за відсотками, 7 201 660,85 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 130 881,79 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків та 124 218 709,01 грн. (за кредитом в євро), з яких: 101 850 482,07 грн. - заборгованість за кредитом, 3 462 916,49 грн. - заборгованість за відсотками, 18 593 851,52 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 311 458,93 грн. - пеня за несвоєчасне повернення відсотків, а всього 174 339 495 (сто сімдесят чотири мільйони триста тридцять дев'ять тисяч чотириста дев'яносто п'ять) гривень 47 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку», а саме:

- комплекс СТО, загальною площею 1 684,5 кв.м., що складається з: цегляного адміністративного будинку, загальною площею 1 174, 7 кв.м. літера "А", автосалону з цегли, загальною площею 263, 1 кв.м. літера "Б", кафе з цегли, загальною площею 127,9 кв.м. літера "В", шашличної цегляної, загальною площею 13,0 кв.м., літера "Г", СТО з бетону, загальною площею 105,8 кв.м., літера "Д", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за початковою вартістю 17 011 000, 00 грн.;

- земельну ділянку, загальною площею 0,7000 га, цільове призначення: для обслуговування комплексу станції технічного обслуговування автомобілів, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за початковою ціною 1764 000, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Укрсоцбанк" судовий збір у розмірі 281 625 (двісті вісімдесят одна тисяча шістсот двадцять п'ять) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу із клопотанням про зменшення судового збору за подання апеляційної скарги до суми, що складає 5% від річного доходу апелянта, оскільки розмір судового збору втричі перевищує весь його річний дохід. На підтвердження майнового стану апелянт надав довідку Пенсійного фонду України про отримання ним доходу, відповідно до якої розмір пенсії за 2017 рік становить 113 518,66 грн.

Однак апеляційну скаргу слід залишити без руху з огляду на таке.

Згідно з частинами 1, 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у поряду, визначеному законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року ЄСПЛ підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим, там де такі суди існують, гарантії, що містяться у статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх «цивільних прав та обов'язків» (рішення ЄСПЛ у справі «Гоффман проти Німеччини» («Hoffmann v. Germany») від 11 жовтня 2001 року, пункт 65; рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Cudla v. Poland») від 26 жовтня 2000 року).

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред'явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

З довідки із Пенсійного фонду України, доданої ОСОБА_1 до апеляційної скарги, розмір отриманої пенсії за 2017 рік становить 113 518,66 грн. (а.с.177, том.2)

Однак, отримання апелянтом відповідного розміру пенсії не може підтверджувати майновий стан особи в повному обсязі та стверджувати про неможливість сплати ним судового збору при зверненні до суду з апеляційною скаргою, оскільки сума отриманої пенсії, в розумінні вимог п.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не є єдиним видом річного доходу відповідача за попередній календарний рік, що повинно підтверджуватись, зокрема, довідкою про доходи відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік, а відтак, додана до клопотання довідка із Пенсійного фонду України про отриману пенсію не дає можливості об'єктивно встановити розмір річного доходу апелянта за попередній календарний рік та встановити достатні правові підстави для можливості застосування судом норми п.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а безпідставне не надходження до державного бюджету коштів за сплату судового збору порушує інтереси держави.

Отже довідка про отриману пенсію не є достатнім доказом тяжкого матеріального становища апелянта на день подачі апеляційної скарги (грудень 2018 року). Будь-яких інших доказів, що підтверджують матеріальне становище відповідачем не надано.

Таким чином для встановлення достатніх правових підстав для можливості застосування судом норми п.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (вирішення питання про зменшення судового збору) апелянту слід надати суду докази, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік.

При таких обставинах апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати апелянту строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали - подання доказів, що підтверджують розмір річного доходу позивача за попередній календарний рік, зокрема довідку відповідного органу Державної фіскальної служби України за останній календарний рік.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 136,185, 356, 357 ЦПК України, п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У випадку невиконання вимог ухвали в установлений судом строк апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Максюта