печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Стороженко С.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа: ОСОБА_2 про встановлення поруки припиненою , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки № 1047-1 від 05.06.2007р. припиненим.

Ухвалою від 18 серпня 2018 року провадження у справі №757/45473/17-ц було відкрито.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції.

Згідно п.9 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (редакції 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З урахуванням позиції сторін, суті спору та способу обраного позивачем вирішено здійснювати розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.01.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було порушено строк звернення стягнення заборгованості за кредитним договором, що був забезпечений порукою, яка є предметом оскарження в даній справі, а тому вона вважається припиненою.

У судове засідання позивач не з'явилась, представника не направила, про час дату та місце судового засідання була повідомлена вчасно та належним чином. Направила до суду заперечення проти доводів відповідача, просила розглядати справу у її відсутність.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2017 року було задоволено клопотання представника відповідача та вирішено проводити судове засідання в режимі відео конференції.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно заборгованості за кредитним договором вступило в законну силу, згідно якого останні повинні повернути банку заборгованість за кредитним договором № 1047-І від 5 червня 2007 року у розмірі 44421,11 дол. США, яка складається з: 29169,75 дол. США простроченої заборгованості за основним боргом, 3771,67 дол. США заборгованості за процентами, 1591,78 дол. США простроченої комісії, 9887,91 дол. США пені. Підстав для задоволення позову немає, просить відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що 05 червня 2007 року між ВАТ Державний ощадний банк України та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 1047-1, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50000 доларів США із сплатою 13 % строком до 04 червня 2017 року. В забезпечення виконання позичальником умов вищевказаного договору між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 1047-1 від 05.06.2007р., згідно умов якого остання взяла на себе зобов'язання перед банком відповідати по зобов'язанням ОСОБА_2

Зазначене положення є обов'язком позивача, і не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Таким чином, підписуючи договори поруки, позивач був повідомлений та знав про умови кредитного договору.

Взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту ОСОБА_2 не виконував належним чином, в результаті чого ПАТ «Державний ощадний банк» вимушений був звернутися до суду із позовом пр. стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.01.2016 р. позов ПАТ Державний ощадний банк України задоволено та встановлено стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1047-І від 5 червня 2007 року у розмірі 44421,11 дол. США, яка складається з: 29169,75 дол. США простроченої заборгованості за основним боргом, 3771,67 дол. США заборгованості за процентами, 1591,78 дол. США простроченої комісії, 9887,91 дол. США пені.

Згідно зі ст.ст.526, 527 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до положень ст.541 та ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Зі змісту наведених норм випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (як правило, грошового), а договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Так, ч.4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Крім того, відповідно до розділу 4 договорів поруки від 05.06.2007р. порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором від 05.06.2007р. не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з виписки-розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 24.11.2015 року з квітня 2015 року погашення основного боргу та відсотків по кредиту ОСОБА_2 було припинено.

10.04.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були направлені вимоги № 11/10-1119 та № 11/10-1120 від 06.04.2015 року про дострокове погашення кредиту. Вказані вимоги були отримані адресатами 30.04.2015 року, про що свідчать копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 38, 40).

Як зазначає відповідач, а позивач не надав доказів зворотнього, зазначені вимоги не були виконані у строк до 30.05.2015.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-2662цс15, з огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов'язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Строк поруки не є строком захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином і право кредитора і обов'язок поручителя після його закінчення припиняється, а це означає що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових засобів захисту в судовому порядку кредитор вчиняти не може.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зокрема, як вбачається з ухвали про відкриття провадження від 11 вересня 2015 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до Ленінського районного суду м. Миколаєва 26 серпня 2015 із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Таким чином, вимогу до ОСОБА_1 пред'явлено Банком в межах шестимісячного строку встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Разом з цим рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28 січня 2016 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1047-І від 5 червня 2007 року у розмірі 44421,11 дол. США, яка складається з: 29169,75 дол. США простроченої заборгованості за основним боргом, 3771,67 дол. США заборгованості за процентами, 1591,78 дол. США простроченої комісії, 9887,91 дол. США пені. Вказане рішення набрало законної сили.

П. 4 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання договору поруки припиненими є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2,10,76-81,263-265, 273,274 ЦПК України, ст.ст.526, 541, 559, 610, 625, 1050, 1052, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1( 54018 АДРЕСА_1) до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»(01000м. Київ вул. Госпітальна,12Г), третя особа: ОСОБА_2(54018 АДРЕСА_2 про встановлення поруки припиненою , -залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд ( а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва) протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 28.08.2018.

Суддя Л.І.Цокол