Провадження № 2/344/4169/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12.07.2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, зареєстрував шлюб з відповідачкою.

В шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сімї, у них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Між ними склались неприязні стосунки, а систематичні конфлікти і непорозуміння призвели до припинення подружніх відносин. Сторони не підтримують шлюбних відносин, кожен із них живе своїми інтересами, а тому подальше перебування у такому шлюбі є недоцільним. А тому, просив шлюб розірвати, неповнолітніх дітей просив залишити на проживання з матірю, стягнути з відповідачки витрати по оплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.15).

Відповідачка в судове засідання не зявилась, попередньо подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити без її участі (а.с. 16).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно свідоцтва про одруження Серія 1-НМ № 098653 сторони 12.07.2003 року зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №885 (а.с. 7).

Від даного шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

Позивач стверджує, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою, вони не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства. На думку позивача шлюб їх існує формально, миритися він не бажає, збереження шлюбу суперечить його інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, спору щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 немає.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 12.07.2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №885 слід розірвати. Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

Що стосується позовної вимоги про залишення неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу на проживання з матірю, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Оскільки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на даний час виповнилось 14 років, то він вправі самостійно визначати своє місце проживання.

З огляду на вищевикладене в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 247 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 12.07.2003 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №885 розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер - невідомий, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 - 704 грн. 80 коп. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Довідка: повний текст рішення виготовлено 17.12.2018 року.

Суддя Пастернак І.А.