КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 752/900/15-ц

провадження № 22-ц/824/1465/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддів Болотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання учасники справи: позивач представники позивача представник відповідача представник третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року /суддя Остапчук Т.В./

у справі за позовом ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко Олени Іванівни, третя особа ОСОБА_11 про визнання нотаріальних дій незаконними, визнання недійсним свідоцтв про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вимогами про визнання нотаріальних дій незаконними, визнання недійсним свідоцтв про право власності.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 3 а.с. 12-17/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що виправлення, внесені у довіреність від імені ОСОБА_5, що посвідчена 27.03.2012 р. за реєстровим №450, не є технічними помилками та не відповідали волевиявленню довірителя, в подальшому призвели до заволодіння правовстановлюючими документами на майно позивача. Самостійне внесення виправлень нотаріусом також не допускається та суперечить волі довірителя, до того ж, дізнавшись, що без її відмова була подана заява про внесення змін, позивач довіреність скасувала. Вказувала на те, що відмова позивача від спадщини не має відношення до внесення виправлень у довіреність, оскільки повноваження у довіреності були направлені на всі дії щодо оформлення спадкового майна, а не отримання свідоцтва на спадщину та розпорядження нею. Наголошувала на тому, що факт існування іншої довіреності від 01.03.2013 р., якою позивач уповноважила ОСОБА_12 розпоряджатися її нерухомим майном не є належним доказом у справі та не має відношення до предмету позову.

Представник приватного нотаріуса КМНО Марченко О.І. - ОСОБА_15 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, вказуючи на необґрунтованість її доводів, а рішення суду першої інстанції законним. Вказував на відсутність порушення прав ОСОБА_5 у ході внесення виправлень у довіреності та видачі свідоцтв про право власності на її ім'я, а також наявності у неї волевиявлення відмовитися від спадщини та отримати свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя.

Також, із відзивом на апеляційну скаргу звернувся ОСОБА_11 вказуючи на необґрунтованість її доводів, мотивуючи тим, що внесені зміни до довіреності № 450 від 27.03.2012 року прав ОСОБА_5 не порушили, а приватний нотаріус КМНО Марченко О.І. сприяла у реалізації її права власності на частку у спільному майні подружжя.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. ліквідовано Апеляційний суд м. Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2018 року № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Таким чином, розгляд справ та матеріалів, що знаходились у провадженні Апеляційного суду м. Києва та Апеляційного суду Київської області, з урахуванням нового автоматичного розподілу справи, здійснюється Київським апеляційний судом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представників позивача, представника відповідача, представника третьої особи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено в повному обсязі. /т. 1 а.с. 121-122/

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2015 року апеляційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року було залишено без змін. /т. 1 а.с. 190-191/

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 року касаційну скаргу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 23.12.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Колегія суддів касаційної інстанції мотивувала своє рішення тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено чи на момент внесення дописок до довіреності, складеної від імені ОСОБА_14 та посвідченої 27.03.2012 року за реєстровим № 450, втратили чинність, чи відповідало дане виправлення волевиявленню позивача та не перевірено чи реєструвалась заява про внесення дописок чи виправлень до тексту документа у Журналі реєстрації вхідних документів та дати вчинення виправлень.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.07.2018 року у задоволенні позову ОСОБА_14 відмовлено. /т. 3 а.с. 12-17/

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданого 22.09.2011 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. /т. 1 а.с. 8/.

13.09.2011 року приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І. була заведена спадкова справа №12/2011.

27.03.2012 року ОСОБА_5 видала на ім'я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 довіреність № 450, посвідчену відповідачем на оформлення спадкових прав позивача на майно спадкодавця; оформлення, отримання та подання необхідних документів для оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину; оформлення, отримання та подання всіх необхідних документів для переоформлення грошових коштів у банківських установах; після оформлення спадкових прав на майно проведення їх державної реєстрації; на представництво її інтересів. Також у довіреності був зазначений перелік прав, які були надані повіреним.

28.03.2013 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які діяли від імені позивача, звернулися до відповідача із заявою про внесення виправлення до довіреності, яка посвідчена 27.03.2012 року, а саме: «власності на частку у спільному майна подружжя» та «отримувати свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя». /т. 1 а.с. 27/

На підставі вказаної заяви відповідач внесла виправлення у довіреність, яка видана позивачем 27.03.2012 року на ім'я ОСОБА_11 та ОСОБА_12, викресливши слова «на спадщину на майно» та замінивши їх на «власності на частину у спільному майні подружжя», а також дописавши «отримувати свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя».

На підставі заяви ОСОБА_12 від 28.03.2013 року та внесених виправлень до довіреності від 27.03.2012 року відповідач видала повіреним свідоцтва про право власності на 1/2 частини у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, яке складається з квартири АДРЕСА_1, машиномісця АДРЕСА_4. /т. 1 а.с. 101-108/

22.06.2013 року ОСОБА_5 написала заяву про припинення дії довіреності № 450 від 27.03.2012 року. /т. 1 а.с. 68/

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 ст. 237 ЦК України, відповідно до якої, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; ч. 1, 3 ст. 244 ЦК України, яка визначає, що представництво може здійснюватися за довіреністю. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі; ст. 1003 ЦК України, згідно до якої у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному; п. 2, 3, 4 глави 6 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до якого нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін; п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства від 22.12.2010 року № 3253/5, в редакції яка діяла на момент вчинення спірних нотаріальних дій, який передбачає, що у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

Встановивши, що внесені виправлення до довіреності № 450, складеної від імені ОСОБА_5 та посвідченої 27.03.2012 року приватним нотаріусом КМНО Марченко О.І., відповідали волевиявленню позивача та не порушували її права, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно ч. 1 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

27.03.2012 року ОСОБА_5 видала на ім'я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 довіреність № 450, посвідчену приватним нотаріусом Марченко О.І. на представництво її інтересів при оформленні спадкових прав позивача на майно спадкодавця. У довіреності був зазначений перелік прав, які були надані повіреним.

Однак, 28.03.2013 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12, які діяли від імені позивача, звернулися до відповідача із заявою про внесення виправлення до довіреності, яка посвідчена 27.03.2012 року, а саме: «власності на частку у спільному майна подружжя» та «отримувати свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя».

Відповідно до п. 6.13 Правил ведення нотаріального діловодства від 22.12.2010 року № 3253/5, в редакції яка діяла на момент вчинення спірних нотаріальних дій, у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчувального напису, із зазначенням дати та проставленням свого підпису і печатки на такому застереженні. При цьому всі виправлення мають бути зроблені таким чином, щоб можна було прочитати як виправлене, так і помилково написане, а потім закреслене.

В супереч зазначеному, позивач неодноразово наголошувала, що не писала заяви про внесення дописок чи виправлень до спірної довіреності № 450, оскільки отримати свідоцтва про право власності мала намір самостійно, а не через представника.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 глави 6 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Установлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

Як вбачається із матеріалів справи та долучених до них доказів, заяви позивача на внесення дописок чи виправлень до спірної довіреності № 450 дійсно не було і цей факт у судовому засіданні сторонами спростований не був.

Крім того, не заслуговують на увагу і доводи, що довіреність від 27.03.2012 року видана на ім'я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було передбачено подавати заяви від імені ОСОБА_5, що представником і було зроблено, а тому відсутнє порушення як її прав так і процедури, оскільки довіреність передбачає представництво інтересів при оформленні спадкових прав ОСОБА_5 на майно спадкодавця, а внесення виправлень, описки фактично змінило предмет представництва на «власність на частку у спільному майні подружжя».

На вказані зміни особисте волевиявлення позивача ОСОБА_5 відсутнє.

Окрім того, представник приватного нотаріуса КМНО Марченко О.І. - ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційної інстанції наголосив, що внесення виправлень до нотаріального документа за своєю природою не є нотаріальною дією, а отже не може бути визнаною незаконною.

Однак, даний довод колегія суддів не приймає до уваги, оскільки самостійне внесення виправлень нотаріусом без особистої заяви довірителя не допускається та суперечить її волі.

Так, нотаріусом було порушено зобов'язання встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину.

Дізнавшись про порушення своїх прав, ОСОБА_5 22.06.2013 року написала заяву про припинення дії спірної довіреності № 450 від 27.03.2012 року. /т. 1 а.с. 68/

Таким чином, колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги та доходить до висновку про незаконність нотаріальних дій приватного нотаріуса КМНО Марченко О.І., скасування рішення першої інстанції та постановлення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати, а саме стягненню з приватного нотаріуса КМНО Марченко О.І. на користь ОСОБА_5 судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 441, 80 грн. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 1 325, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_7 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року -задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2018 року - скасувати.

Визнати незаконною нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко ОлениІванівни щодо внесення змін (дописок, закреслення слів) у довіреність, видану ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за реєстровим №450, посвідчену 27.03.2012 р. на бланку ВРР 670610, за заявою ОСОБА_12 та ОСОБА_11, зареєстрованої за №27/02-18 від 28.03.2013 р.

Визнати незаконними нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко ОлениІванівни щодо видачі на підставі заяви ОСОБА_12, котрий діяв на підставі довіреності, в котру внесені зміни (дописки, закреслення слів) 28.03.2013 р. за реєстровим № 450, посвідченої від 27.02.2012 р., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко Оленою Іванівною на ім'я ОСОБА_14 наступних свідоцтв про право власності на спільне сумісне майно подружжя:

1) Свідоцтво за реєстровим № 110 від 28.03.2013 р. на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1;

2) Свідоцтво за реєстровим № 113 від 28.03.2013 р. на 1/2 частки машиномісця АДРЕСА_4

Визнати недійсними наступні свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко ОленоюІванівною на ім'я ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_12, котрий діяв на підставі довіреності від 27.03.2012 р., посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко ОленоюІванівною за реєстровим № 450, в котру внесені зміни (дописки, закреслення слів) 28.03.2013 р., а саме:

1) Свідоцтво за реєстровим № 110 від 28.03.2013 р. на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1;

2) Свідоцтво за реєстровим № 113 від 28.03.2013 р. на 1/2 частки машиномісця АДРЕСА_4

Судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко Олени Іванівни /АДРЕСА_3/ на користь ОСОБА_5 /ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2/ судовий збір у сумі 441, 80 грн /чотириста сорок одна гривня вісімдесят копійок/.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко Олени Іванівни /АДРЕСА_3/ на користь ОСОБА_5 /ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2/ судовий збір у сумі 1 325, 40 грн /шістсот шістдесят дві гривні п'ятдесят копійок/.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: