Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 127/27680/16-ц

провадження № 61-34387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: КоротунаВ. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - ОСОБА_6,

представник відповідача - ОСОБА_7,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2017 року в складі судді Федчишена С. А. та рішення Апеляційного суду Вінницької області

від 08 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Оніщука В. В., Марчук В. С., Копаничук С. Г.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 19 квітня 2016 року між сторонами було укладено договір № 124 про надання довідково-інформаційних та посередницьких послуг і на виконання умов договору позивач провів комплекс дій щодо пошуку будинку для відповідача. Згодом позивачу стало відомо про те, що відповідач придбав один із запропонованих йому будинків, який розташований по пров. Червонофлотський, 6 у м. Вінниці, проте в порушення умов договору останній не сплатив винагороду за надані послуги, що в свою чергу є підставою для нарахування неустойки за невиконання умов договору в частині виплати винагороди та у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання - має бути нараховано індекс інфляції та три відсотки річних від простроченої суми.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь винагороду в розмірі 25 000,00 грн, індекс інфляції -

1 500,49 грн, три відсотки річних - 464,38 грн та неустойку - 50 000,00 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторонами не досягнуто всіх істотних умов договору, оскільки предмет укладеного між ними договору не конкретизований, в ньому не зазначено про об'єкт нерухомого майна, а саме що це житловий будинок чи офісне приміщення, яким вимогам воно повинно відповідати, розмірам, цільовому призначенню, місцю розташування і відсутній акт прийому-передачі виконаних робіт. Разом з тим, позов подано ОСОБА_4 як фізичною особою, яка не є стороною договору, тобто позивачем належним чином не доведено, що відповідач має відшкодувати витрати, що включають в себе винагороду, індекс інфляції, три відсотки річних та неустойку за договором про надання довідково-інформаційних та посередницьких послуг від 19 квітня 2016 року.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд виходив з того, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог.

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року до Верховного Суду надійшла вказана справа.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд установив, що 19 квітня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (виконавцем) та ОСОБА_6 (замовником) укладено договір про надання довідково-інформаційних та посередницьких послуг № 124.

Відповідно до пункту 1 вказаного договору виконавець зобов'язується на замовлення замовника виконати певні дії з метою знаходження оптимального варіанту об'єкту нерухомого майна відповідно до умов Замовника, в порядку на умовах визначених договором. Надання допомоги замовнику в підготовці документів та укладанні договорів купівлі-продажу (міни, дарування та інших) між ним та майбутнім відчужувачем.

Пунктом 3.2 вказаного договору передбачено, що замовник зобов'язаний прийняти від виконавця послуги і оплати їх в розмірах та строк визначений договором, при цьому розмір винагороди виконавця за послуги, надані за цим договором становить 4 % від вартості нерухомого майна, але не менше

25 000 грн, які замовник зобов'язується сплатити в день укладення договору на відчуження майна, що передбачено підпунктом 4.1.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення коштів, позивач посилався на те, що він як сторона договору провів комплекс дій щодо пошуку будинку для відповідача, проте останній в порушення вимог договору не сплатив винагороду за надані послуги.

Згідно вимогам статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено факт виконання ним своїх зобов'язань за договором про надання довідково-інформаційних та посередницьких послуг, а тому вимога про стягнення винагороди за надані послуги задоволенню не підлягає та враховуючи те, що вимоги про стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних та неустойки, які є похідними від вимоги про стягнення винагороди, також задоволенню не підлягають.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду щодо їх оцінки.

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 08 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

М.Є. Червинська

В. П. Курило