Номер провадження: 22-ц/785/6271/18
Номер справи місцевого суду: 520/3733/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області, у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю:

секретаря Ющак А.Ю.,

представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4,

представника Першого Київського ВДВС - Алієва А.Т.О.,

представника ПАТ АК «Укргазбанк» - адвоката Бондар Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Капсамуна Олега Васильовича,за участю заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»,

встановив:

27.03.2018 року позивач ОСОБА_3, через свого представника адвоката ОСОБА_4, звернулася до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця, в якій просила суд скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Київського ВДВС м.Одеси Капсамуна О.В. від 14.02.2018р. про відкриття виконавчого провадження № 55810117.

Свою скаргу ОСОБА_3 обгрунтовувала тим, що виконавчий лист №2-9999/09 був виданий 5.09.2013р., тобто після спливу строку для пред'явлення виконавчого документу до виконання (а саме 1 року) в редакції Закону, що діяв на момент видачі виконавчого листа, що є незаконним.

Державний виконавець проти задоволення скарги заперечував, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що постанова про відкриття ВП винесена законно, на підставі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, в поясненнях він зазначив, що 5 вересня 2013 року на підставі рішення суду у справі №2-9999/09, Київським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №2-9999/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №396-08/п-3 від 28.08.2008р. у сумі 562618,12 грн.

Даний виконавчий лист, як слідує з відмітки на ньому, останній раз був повернутий 30 червня 2016 року за п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження».

14 лютого 2018 року цей виконавчий лист був знову направлений разом з заявою стягувача на примусове виконання до Першого Київського ВДВС м.Одеси, Постановою державного виконавця від 14 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55810117.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування ухвалиКиївського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року та постановлення нової - про задоволення її скарги у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19 травня 2009 року та внесеними вправленнями в ньому, з відповідача ОСОБА_3 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк було стягнуто заборгованість за кредитним договором №396-08/п-3 від 28.08.2008р. у загальній сумі 562 618,12 грн.(т.1, а.с.34-35, 53-54).

На підставі вищевказаного рішення суду, 05 вересня 2013 року у справі №2-9999/09, Київським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист №2-9999/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за вказаним кредитним договором №396-08/п-3 від 28.08.2008р. у сумі 562 618,12 грн.

Як слідує з відмітки на виконавчому листі, він повертався стягувану в 2013, в 2014, в 2015 роках, 30 червня 2016 року - за п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Останній раз виконавчий лист був повернутий 13.05.2017 року за п.5 ст. 37 вищевказаного Закону (т.2, а.с.42-зворот, а.с. 80).

14 лютого 2018 року цей виконавчий лист був знову направлений разом із заявою стягувача на примусове виконання до Першого Київського ВДВС м.Одеси, Постановою державного виконавця від 14 лютого 2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 55810117 (т.2, а.с.41).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 року), повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 (один рік) цього Закону - що в даному випадку було дотримано стягувачем.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла до 06.10.2016 року, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», який діє з 06 жовтня 2016р., виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до п.5 Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені цим Законом, тобто протягом трьох років.

З цих підстав, є необгрунтованими доводи представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про те, що річний строк виконання вищевказаного судового рішення сплив, оскільки з моменту останнього повернення виконавчого листа без виконання - 30.06.2016 року, річний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, мав збігти 30.06.2019 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по те, що незважаючи на те, що судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, набрало законної сили до набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», до правовідносин з пред'явлення його до виконання застосовуються норми чинного Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діє з 06.10.2016 року.

З цих підстав, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_3, оскільки строк пред'явлення виконавчого документа до виконання на момент звернення з заявою, стягувачем не пропущено і дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження за вищезазначеним виконавчим листом є правомірними.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, оскільки ухвалу постановлено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.08.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра