Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 381/4949/15-ц
Номер провадження 22-ц/824/2373/2018
Головуючий у суді першої інстанції Г.В. Соловей
Доповідач у суді апеляційної інстанції Л.Д. Поливач
05 грудня 2018 року місто Київ

Номер справи 381/4949/15-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач),

суддів: Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

секретар судового засідання: Горак Ю.М.

учасники справи :

заявник головний державний виконавець Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турська Лілія Вікторівна

заінтересована особа ОСОБА_4

заінтересована особа ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року, постановлену у складі судді Соловей Г.В., в приміщенні Фастівського міськрайонного суду Київської області,о 12 год. 25 хв., повна ухвала складена 27 липня 2018 року,-

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року головний державний виконавець Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турська Л.В. звернулася до суду із заявою про заміну способу виконання рішення суду, мотивованою тим, що у відділі Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області на примусовому виконанні перебуває дублікат виконавчого листа, виданий Фастівським міськрайонним судом Київської області з примусового виконання заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року ухваленого у справі № 1837/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Садівницьке товариство «Каштан-1» про зобов'язання знесення незаконної споруди. Вказаним рішенням суду ОСОБА_5 зобов'язано знести курник, вольєр для вигулу курей та компостну яму по АДРЕСА_1. Після відкриття 18.07.2017 року виконавчого провадження № 54324265 державним виконавцем 27.04.2018 направлено вимогу, якою зобов'язано боржника виконати рішення суду у строк до 10.05.2018. Проте боржник рішення суду не виконав, у зв'язку із чим двічі державним виконавцем на нього накладався штраф. Через невиконання боржником рішення суду, та у зв'язку із повним ігноруванням боржником вимог державного виконавця, виконати рішення суду у встановлений спосіб не можливо, а тому державний виконавець просить суд змінити спосіб виконання рішення суду шляхом знесення за рахунок коштів стягувача курника, вольєра та компостної ями, які належать на праві власності боржнику із подальшим відшкодуванням їй вартості виконавчих дій за рахунок боржника.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Л.В. про заміну способу виконання заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року ухваленого у справі № 1837/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Садівницьке товариство «Каштан -1» про зобов'язання знесення незаконної споруди.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви державного виконавця, посилаючись на її незаконність, порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення питання щодо зміни способу виконання рішення суду.

В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу виконання рішення суду не взяв до уваги те, що державним виконавцем було застосовано усі дії у межах його повноважень з метою примусового виконання рішення суду. Суд помилково вважав, що змінивши спосіб виконання рішення суду, змінить рішення суду по суті, оскільки зобов'язання знести незаконні споруди може бути виконано у запропонований державним виконавцем спосіб.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу, просив задовольнити її з викладених підстав.

Головний державний виконавець Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турська Л.В. просила суд задовольнити апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, судову повістку - повідомлення боржник отримав у відповідності до вимог закону, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції від нього не надходило. Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_4 не скористався.

Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності боржника ОСОБА_5 з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, оскільки його неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає розгляду даної справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали спростовують висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви державного виконавця, суд першої інстанції дійшов висновку, що при зміні способу виконання рішення суду, зміниться суть рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2010 року, яке набрало законної сили та зміниться спосіб захисту, передбачений статтею 16 ЦК України. Суд вважав, що вимоги заяви про зміну способу виконання рішення шляхом виконання рішення суду за рахунок стягувача з наступним стягненням понесених витрат з боржника призведе до зміни рішення суду по суті, що не узгоджується з нормами чинного законодавства.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та було встановлено судом, на виконанні у Фастівському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває дублікат виконавчого листа з примусового виконання заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року ухваленого у справі № 2-1837/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Садівницьке товариство «Каштан -1» про зобов'язання знесення незаконної споруди. Вказаним рішенням ОСОБА_5 зобов'язано знести курник, вольєр для вигулу курей та компостну яму по АДРЕСА_1.

18.07.2017 року постановою державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження № 54324265 з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) виданого 18.11.2016 року.

11.08.2017 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання боржником заочного рішення суду від 27.12.2010 року за адресою: АДРЕСА_1, у результаті якої встановлено невиконання зобов'язання боржником про що державним виконавцем складено акт та застосовано до боржника штраф у розмірі 850,00 грн. за невиконання рішення суду у встановлений строк.

27.04.2018 державним виконавцем боржнику за виконавчим провадженням направлялася вимога виконати рішення суду у строк до 10.05.2018 року.

10.05.2018 року, при виїзді за адресою боржника для проведення виконавчих дій, державним виконавцем встановлено невиконання боржником рішення суду про що складено акт та накладено на боржника штраф у розмірі 3 400,00 грн.

На даний час рішення суду не виконано.

Так, відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов'язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, спосіб виконання судового рішення не може змінюватись без наявності законних на це підстав.

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зміна способу та порядку виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим закон відносить хворобу сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений (Постанова Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1829цс15).

Судом встановлено, що на даний час рішення суду боржником не виконано. На прибудинковій території по АДРЕСА_1 знаходиться курник, вольєр та компостна яма. Боржник ігнорує вимоги державного виконавця щодо виконання рішення суду у визначені строки та загалом.

Також із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем було здійснено усі необхідні заходи, в межах наданих йому законом повноважень, спрямовані на виконання рішення суду у даній справі. Однак усі вони безрезультатні. Боржник демонстративно не виконує рішення суду, чим суттєво перешкоджає стягувачу безперешкодно проживати у будинку, що знаходиться поряд із будинком боржника, чим порушує її права надані законом.

Отже, наведені у заяві державним виконавцем підстави можуть бути визнані судом такими, що вказують на необхідність зміни способу виконання рішення суду у даній справі.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого судом, має розцінюватись, як невід'ємна частина судового розгляду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що вказані в заяві про зміну способу виконання рішення суду та в апеляційній скарзі обставини, у розумінні статті 435 ЦПК України, можуть бути віднесені до виняткових і таких, що істотно ускладнюють та роблять неможливим виконання рішення суду та дають підстави для зміни способу виконання рішення суду, оскільки тривале (на протязі восьми років) навмисне ухилення боржника від виконання рішення суду є підставою для зміни способу виконання рішення суду шляхом надання Фастівському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області права на знесення за рахунок коштів стягувача ОСОБА_4 (на що ОСОБА_4 надає свою згоду) курника, вольєра для вигулу курей та компостної ями по вулиці АДРЕСА_1.

Разом з тим, вимога щодо знесення зазначених об'єктів за рахунок коштів стягувача з подальшим відшкодуванням вартості виконавчих дій за рахунок боржника не може бути задоволена, оскільки фактично змінить рішення суду по суті.

Проте, стягувач не позбавлена права у визначеному законом порядку звернутися у подальшому до суду із відповідним позовом про відшкодування боржником вартості понесених нею витрат на проведення виконавчих дій щодо знесення курника, вольєра для вигулу курей та компостної ями по вулиці АДРЕСА_1.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 року слід скасувати, а заяву державного виконавця про зміну способу виконання рішення суду частково задовольнити, надавши Фастівському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області права на знесення за рахунок коштів стягувача ОСОБА_4 курника, вольєра для вигулу курей та компостної ями по вулиці АДРЕСА_1 та досягнути в такий спосіб обов'язковості виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2018 рокускасувати.

Заяву головного державного виконавця Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Турської Лілії Вікторівни про зміну способу виконання рішення суду задовольнити частково.

Змінити спосіб виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2010 року ухваленого у цивільній справі № 2-1837/10 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: садове товариство «Каштан-1» про зобов'язання знесення незаконної споруди шляхом надання Фастівському міськрайонному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області права на знесення за рахунок коштів стягувача ОСОБА_4 курника, вольєра для вигулу курей та компостної ями по вулиці АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 13 грудня 2018 року.

Судді:

Л.Д.Поливач

А.М.Стрижеус

О.І.Шкоріна