Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

Головуючого - судді Астахової О.О.,

при секретарях: Лаптєвій О.В., Неділько Л.Л., Томіленко В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озерні зорі» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 11 796,47 грн., інфляційної складової боргу - 4834,76 грн., 3% річних - 686,23 грн. та сплачений судовий збір - 1600,00 грн.

Мотивуючи вимоги тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.12.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2013 року №14287014.

ТОВ «Акважитлосервіс» здійснювало функції утримання та обслуговування будинку за адресою АДРЕСА_1 на підставі Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про визначення балансоутримувача житлового будинку АДРЕСА_1» фактично з жовтня 2013 року, що підтверджується наказом № 18 від 30.09.2013 «Про виборчо-господарську діяльність».

З 01.09.2016 ТОВ «Акважитлосервіс» припинило обслуговування вказаного будинку у зв'язку з створенням співвласниками ОСББ «Озерні зорі» та здійснення ним фактичного управління вказаним будинком.

Водночас ОСББ «Озерні зорі» з 01.09.2016 року не заключили договір з ПАТ «Київенерго» на постачання електричної енергії. На даний час забезпечення електричною енергією здійснюється на підставі договору укладеного між ПАТ ,,Київенерго" та ТОВ ,,Акважитлосервіс» від 16.08.2011 року № 80701.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14.09.2016 № 830 затверджено тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території для багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 згідно якого оплата послуг не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунком складає 5,95 грн. за 1 кв.м. загальної площі квартир першого поверху та 6,79 грн. за 1 кв.м. квартир крім першого поверху.

ТОВ «Акважитлосервіс» надавалися відповідачу житлово-комунальні послуги з опалення, електропостачання, холодного та гарячого водопостачання, що підтверджується укладеним договором з ПАТ «Київенерго» від 02.12.2013 року № 510341 «На постачання теплової енергії і гарячої води», від 27.06.2007 року № 80701 «На постачання електричної енергії», договором з ПАТ «Водоканал» № 39/1198-04 від 01.07.2014.

В порушення норм діючого законодавства відповідач не виконував своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані комунальні послуги, внаслідок чого за період з грудня 2013 року по серпень 2016 року у нього утворилась заборгованість. А також у зв'язку з необхідністю відшкодування вартості затрат на електричну енергію, за період з вересня 2016 року по травень 2017 року. Загальний розмір заборгованості складає у сумі 17 317,46 грн., з якої: 11796,47 грн. - основного боргу, 4834,76 грн. - інфляційних нарахувань та 686,23 грн. - 3% річних.

Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим позивач змушений звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26.12.2017 відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено розгляд справу до підготовчого судового засідання на 16.04.2018.

16 квітня 2018 року для участі у підготовчому судовому засідання з'явились представник позивача та відповідач. Представник позивача позов підтримав. Відповідач подав заперечення в якому позов визнав частково з посиланням на необхідність застосування строку позовної давності, а також просив врахувати, що у 2016 році ним укладено прямі договори з постачальниками житлово-комунальних послуг. Крім цього, відповідач зазначив, що з вересня 2016 року управління будинком здійснює ОСББ «Озерні зорі», тому нарахування позивачем заборгованості після вересня 2016 року є безпідставним.

Встановивши у підготовчому судовому засідання, що управління будинком АДРЕСА_1 здійснює ОСББ «Озерні зорі», судом постановлено ухвалу, про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озерні зорі».

За результатами проведеного підготовчого судового засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 25.07.2018.

24 липня 2018 року представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в сумі 11 526,79 грн., інфляційної втрати - 6117, 33 грн., 3% річних - 1053,62 грн. та сплачений судовий збір - 1600,00 грн.

У судове засідання 25.07.2018 з'явились представник позивача та відповідач. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСББ «Озерні зорі» у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с. 123). Пояснень, заяв, клопотань від ОСББ «Озерні зорі» на адресу суду не надходило.

Враховуючи вказане суд продовжив розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заяву про збільшення позовних вимог та просив суд розгляд справи проводити з урахуванням поданої заяви. Відповідач проти прийняття до розгляду заяву про збільшення позовних вимог заперечив та зазначив, що представником позивача порушено процесуальний строк подання відповідної заяви.

У п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України зазначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Підготовче засідання у даній справі завершено 16.04.2018, а заява про збільшення позовних вимог подана представником позивача 24.07.2018, тобто після закінчення підготовчого судового засідання.

Згідно із ч. 3 ст. 182 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 49, ст. 126, ч. 3 ст. 182 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позові, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсягу.

Також представник позивача заперечив проти застосування строку позовної давності, так як у березні 2015 року позивачем було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг з відповідача. 31.03.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва заява позивача була задоволена та був виданий судовий наказ. Але у квітні 2015 року відповідачем було подано заяву про скасування судового наказу, яка була задоволена та ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 вказаний судовий наказ був скасований. За вказаних обставин представник позивача вважає, що строк позовної давності був перерваний, а тому його перебіг розпочався заново.

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. А також зазначив, що є власником квартири, але за послуги не сплачує, так як з вини ТОВ «Акважитлосервіс» не укладено відповідного договору про надання позивачем послуг. Договір він не укладав у зв'язку із тим, що не погоджується із тарифами встановленими позивачем. Відповідач просив врахувати, що в подальшому ним було укладено окремі договори на постачання електроенергії, водо- та теплопостачання. Крім цього з вересня 2016 року послуги з утримання будинку надаються ОСББ «Озерні зорі».

З огляду на вказане, відповідач зазначив, що борг визнає частково та готовий сплатити у межах строку позовної давності, про застосування якого просить суд. Відповідач визнав факт, що у березні 2015 року Дніпровським районним судом м. Києва був виданий судовий наказ про стягнення з нього заборгованості, але за його заявою даний судовий наказ було скасовано у травні ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва.

У зв'язку із неявкою у судове засідання представника третьої особи ОСББ «Озерні зорі» судом оголошено перерву у судовому засіданні на 15.11.2018.

15 листопада 2018 року у судове засідання з'явились представник позивача та відповідач. Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСББ «Озерні зорі» у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с. 123). Про причини не явки ОСББ «Озерні зорі» не повідомило, пояснень, заяв або клопотань про розгляд справи за його відсутності від ОСББ «Озерні зорі» на адресу суду не надходило.

За вказаних обставин суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника третьої особи ОСББ «Озерні зорі».

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 10.12.2013 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі № 2356. Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.12.2013 року №14287014. (а.с. 10 -12).

Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації «Про визначення балансоутримувача житлового будинку АДРЕСА_1» від

17.09.2014 № 406, балансоутримувачем житлового будинку АДРЕСА_1 до створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку було визначено ТОВ «Акважитлосервіс» (а.с.15).

Сторони під час судового розгляду визнали, що ТОВ «Акважитлосервіс» надавало відповідачу житлово-комунальні послуги з опалення, електропостачання, холодного та гарячого водопостачання, що підтверджується укладеним договором з ПАТ «Київенерго» від 02.12.2013 року № 510341, «На постачання теплової енергії і гарячої води» від 27.06.2007 року № 80701, «На постачання електричної енергії», договором з ПАТ «Водоканал» № 39/1198-04 від 01.07.2014 року, а також послуги з утриманя будинку та прибудинковими територіями (а.с. 27-34).

Відповідач визнав факт споживання наданих позивачем послуг та власний обов'язок сплатити за спожиті послуги в межах строку позовної давності (а.с. 95 - 97).

Також сторони визнали, що з 01.09.2016 ТОВ «Акважитлосервіс» припинило обслуговування будинку у зв'язку з створенням співвласниками ОСББ «Озерні зорі» та здійснення ним фактичного управління вказаним будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У ч. 2 ст. 174 ЦПК України зазначено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Отже, вищезазначені обставини, які визнані сторонами у поданих заявах по суті та поясненнях, не підлягають доказуванню і вважаються судом встановленими, оскільки у суду не виникає обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до пояснень сторін та відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень судом встановлено, що у березні 2015 року позивачем було подано до Дніпровського районного суду м. Києва заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг з відповідача.

31.03.2015 у справі №755/6302/15-ц Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по платежам.

У квітні 2015 року відповідачем було подано заяву про скасування судового наказу, яка була задоволена ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.05.2015 та скасовано судовий наказ №755/6302/15-ц від 31.03.2015.

13.12.2017 року позивач звернувся з даним позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги та послуги за утримання будинків і прибудинкових територій за період з грудня 2013 року по серпень 2016 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України, визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Оскільки строк позовної давності переривався у березні 2015 року і з того часу його перебіг почався заново, то на момент подання даного позову до суду строк позовної давності для позивача не сплив. А тому, суд відхиляє твердження відповідача, щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, як підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. №572, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Згідно ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ст. ст. 156, 162 ЖК України, власники квартир зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Отже, слід зазначити, що позивач, який надавав послуги по обслуговуванню та утриманню будинку має право на звернення до суду в разі несплати особою, що проживає в даній будівлі, кошів за споживання ним житлово-комунальних послуг.

При цьому суд звертає увагу, що відмова відповідача укласти з позивачем договір про надання послуг не звільняє відповідача від оплатити за спожиті ним послуги.

Як було встановлено під час судового розгляду та убачається із розрахунку заборгованості, за період з грудня 2013 року по серпень 2016 року включно заборгованість ОСОБА_2 за утримання будинку і прибудинкової території становить 5855,83 грн.; послуги конс'єржа за період з грудня 2013 року по червень 2014 року - 378,32 грн.; централізоване опалення за опалювальний сезон 2013-2014р.р. та 2014-2015 р.р. у сумі 2278,23 грн.; електропостачання за період з січня 2015 року по червень 2016 року - 1849,53 грн.; опалення місць загального користування за період з грудня 2013 року по квітень 2015 року - 284,40 грн.; холодне водопостачання та водовідведення за період з квітня 2015 року по квітень 2016 року - 534,38 грн. Також позивачем нарахована компенсація по відшкодуванню електроенергії по місцях загального користування за період з вересня 2016 року по травень 2017 року у сумі 606,78 грн.

Відповідач не заперечує споживання ним означених послуг наданих позивачем за нарахований період, окрім електричної енергії в місцях загального користування за період з вересня 2016 року по травень 2017 року, оскільки з вересня 2016 року утримання будинку здійснювалось третьою особою, що приймається судом до уваги.

Доводи ОСОБА_2, щодо незгоди із застосованим позивачем тарифом за надані житлово-комунальні послуги, як підстави, якою він заперечує проти позову, суд відхиляє, оскільки розмір тарифів встановлено для будинку АДРЕСА_1 на підставі Розпорядження Київської міської державної адміністрації.

Виходячи із обов'язку власника здійснювати оплату спожитих послуг за житлово-комунальні послуги і утримання будинку та прибудинкової території, розглядаючи заяву в межах заявлених вимог, з урахуванням обставин, що визнаються сторонами та відсутністю підстав для застосування строків спливу позовної давності. А також ураховуючи, що з 01.09.2016 надання послуг по обслуговуванню та утриманню будинку АДРЕСА_1 здійснюється ОСББ «Озерні зорі», суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за надані послуги. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги та утримання будинку і прибудинкової території у сумі 11 180,69 грн. ( 5855,83 грн.+ 378,32 грн.+ 2278,23 грн.+ 1849,53 грн.+ 534,38 грн.+284,40 грн. )

Крім того, відповідно до вимог ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а також боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи встановлені судом обставини з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума 3 % річних у розмірі 686,23 грн. та інфляційне втрати 4834,76 гривень.

Відповідно до статтей 141,164 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1440,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 76, 77, 79, 80, 81 141, 258, 259, 264, 265, 268, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 319,322,526 Цивільного кодексу України, ст. 68,179,162,156 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 1, 19, 20, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572 суд,-

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озерні зорі» про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Акважитлосервіс» , (, адреса: м. Київ, вул. Шумського, буд. 1, офіс 117) суму основного боргу - 11 180,69 грн., інфляційну складову - 4834,76 грн., 3% річних - 686,23 грн., судовий збір - 1440,00 грн., а всього 18141 (вісімнадцять тисяч сто сорок одна) 68 грн.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я О.О. Астахова