Справа № 433/1516/18
Провадження № 22-ц/810/274/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2018 року, грудня місяця, 12-го дня, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів Дронської І.О., Стахової Н.В., за участю секретаря судового засідання Єгорової О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 29 серпня 2018 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у цивільній справі (№ 433/1516/18 суддя І інстанції - Суський О.І.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та санкцій за користування позикою у зв'язку з не виконанням грошового зобов'язання, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Троїцького районного суду Луганської області із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики. Просив суд накласти арешт та заборону на відчуження тракторів марки БЕЛАРУС - 892, випуску 2012 року, заводський № НОМЕР_6, двигун № НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2, що знаходиться на обліку в ІДТН Луганської ОДА у Троїцькому районі, Луганської області, марки БЕЛАРУС -82.1, випуску 2012 року, заводський № НОМЕР_7, двигун № НОМЕР_3, державний номерний знак НОМЕР_4, що знаходиться на обліку в ІДТН Луганської ОДА у Троїцькому районі, Луганської області, та трактор БЕЛАРУС 82.1 випуску 2016 року, державний номер НОМЕР_5, та інше майно яке належить ОСОБА_3 на загальну суму 1656338, 50 грн., та рахунки на банківських рахунках. Також просив, до вирішення питання по суті позову, передати йому трактори для відповідального збереження, так як перебуваючи у інших осіб можуть його пошкодити або знищити.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 29 серпня 2018 року у задоволенні вимог за заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та санкцій за користування позикою у зв'язку з не виконанням грошового зобов'язання було відмовлено. Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на припущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 29 серпня 2018 року та задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, судова колегія приходить до наступних висновків.

Статтею ст. 367 ЦПК України є передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Статтями 263, 264 ЦПК України є визначеним про те, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 149 ЦПК є передбачено що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії. За змістом ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції мотивував свою відмову як ненаведенням заявником обґрунтованого припущення щодо можливого невиконання судового рішення у майбутньому так і відсутністю відомостей щодо наявності та вартості такого майна, його співмірності із розміром позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду, адже до них він дійшов поспішно, без належного дослідження розв'язуваного оскарженою ухвалою питання. У направлених до апеляційного суду матеріалах справи теж відсутні відомості щодо наданих до позову на підтвердження позовних вимог та на їх спростування доказів, оскаржувана ухвала не є належним чином мотивованою, у ній відсутні посилання та обґрунтовані висновки щодо співвідношення та реальної співмірності фактичного розміру заявлених позовних вимог із вартістю тракторів, тоді як розмір заявлених позовних вимог є досить значним. Види забезпечення позову, визначені ст.150 ЦПК України, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, при цьому співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Між тим, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд першої інстанції належним чином свого обов'язку не виконав, порушив цим норми процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при ухваленні судового рішення за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову не врахував належним чином вимог цивільного процесуального закону, не дослідив питання щодо співмірності вартості нерухомого й рухомого майна, на яке позивач просив накласти арешт, та розміру заявлених позовних вимог, інших обставин справи, що підлягають врахуванню -колегія суддів позбавлена можливості вирішити це питання в суді апеляційної інстанції, оминаючи стадію вирішення питання в суді першої інстанції. За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд Луганської області, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 29 серпня 2018 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції - розгляду заяви про забезпеченння позову.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді