Номер провадження: 22-ц/785/7245/18
Головуючий у першій інстанції Шенцева О.П.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі судді судової палати у цивільних справах Журавльова О.Г., розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Централ Капітал» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА», приватної фірми «МУСТАНГ», Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» про визнання зобов'язань за договорами поруки припиненими,

встановив:

У жовтні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ТОВ «НІАГАРА», ПФ «МУСТАНГ» Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» про визнання зобов'язань за договорами поруки припиненими.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 25.01.2013 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ПФ «Мустанг» укладено кредитний договір №003-01-13 відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті у розмірі 980000 доларів США 00 центів на строк до 23.01.2015 року зі сплатою 11,5% річних на період з дати укладення кредитного договору по 24 січня 2014 року включно, та 18% на період з 25 січня 2014 року по дату повного виконання кредитних зобов'язань.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором були укладені договір поруки №005-006-03-14/2 від 27.03.2014 року, укладений між Банком та ОСОБА_3 та договір поруки №005-006-03-14/1 від 27.03.2014 року, укладений між Банком та ОСОБА_4

Позивачі вважають, що зобов'язання за договорами поруки, укладеними в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами від 25.01.2013 року №003-01-13 від 27.03.2014 року №005-03-14 між позивачами та банком на даний момент припинились з підстав спливу шестимісячного строку з моменту закінчення строку дії основного зобов'язання, у зв'язку з чим просили позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду с. Одеси від 19 липня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТОВ «НІАГАРА», ПФ «МУСТАНГ», ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» про визнання зобов'язань за договорами поруки припиненими задоволено.

Визнано припиненим договір поруки №002-003-01-13/9 від 25.01.2013 року укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_3

Визнано припиненим договір поруки №002-003-01-13/8 від 25.01.2013 року укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_4

Визнано припиненим договір поруки №005-006-03-14/2 від 27.03.2014 року, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_3

Визнано припиненим договір поруки №005-006-03-14/1 від 27.03.2014 року, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ОСОБА_4

Не погодившись із вказаним рішенням суду ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал», яке участі у справі не приймало, подало апеляційну скаргу.

Доводами апеляційної скарги ТОВ «ФК «Централ Капітал» є те, що рішенням суду вирішені права та обов'язки ТОВ «ФК «Централ Капітал», оскаржуване рішення може вплинути на його права та інтереси, є твердження про те, що товариство «ФК «Централ Капітал» є стороною кредитних договорів та договорів забезпечення, в тому числі і спірних договорів поруки, що підтверджено рішенням Господарського суду м. Києва від 17 серпня 2016 року, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 20 лютого 2017 року.

Проте вказана апеляційна скарга не може бути прийнята до апеляційного провадження з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що 15.04.2016 року на виконання повноважень делегованих Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» Гулей О.І. відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснено перевірку правочинів (договорів) на предмет їх нікчемності, за результатами якої на підставі п. 3, п.7 та п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було видано наказ №60, яким визнано нікчемними договори №3 від 25.01.2016 року, №4 від 10.02.2016 року, №5 від 19.02.2016 року, №6 від 26.02.2016 року, №7 від 03.03.2016 року та №8 від 09.03.2016 року про внесення змін до договору відступлення прав вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 року, укладений між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал».

Додатком до наказу встановлено наслідки визнання правочинів недійсними, а саме «приймаючи до уваги наведене, договір відступлення права вимоги (договір цесії) від 28.08.2015 року є дійсним в редакції згідно договору №2 від 23.12.2015 року про внесення змін до договору. Але у зв'язку з тим, що сума права вимоги в розмірі, встановленій в початковій редакції договору сплачена не була, то в силу пункту 6.2. Договору, договір Цесії припинив свою чинність 01.02.2016 року, а право вимоги є таким, що не відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» та залишалось у ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна».

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.08.2016 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 20 лютого 2017 року у справі №910/12294/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» до Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп» про визнання недійсними одностороннього правочину, наказу та визнання відсутнім права, визнано недійсним односторонній правочин ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна», оформлений наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» Гулеєм О.І. №60 від 15.04.2016 року та визнано недійсним наказ ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» №60 від 15.04.2016 року, виданий Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» Гулеєм О.І., в частині визнання нікчемними договорів купівлі - продажу, укладених ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» з ТОВ «ФК «Централ Капітал» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації, а також визнано відсутнім право Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц - Україна» вчиняти дії щодо застосування наслідків недійсності наступних договорів купівлі-продажу, укладених між ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна» та ТОВ «ФК «Централ Капітал».

Однак, постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16:

1. Заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» задоволено.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17 серпня 2016 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 14 листопада 2016 року та постанову Вищого господарського суду України від 20 лютого 2017 року у справі №910/12294/16 скасовано.

3. Ухвалено нове рішення.

4. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» до Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капіталь Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Свікон», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватна фірма «Мустанг», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватне підприємство «Косвас», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мале сільськогосподарське підприємство «АЗС-НИВА-1», про визнання недійсними одностороннього правочину, наказу та визнання відсутнім права, відмовлено повністю.

Скасовуючи рішення судів у справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що обов'язок повернути все одержане за нікчемним договором (правочином) виникає в силу вимог закону, а не наказу чи повідомлення банку, а тому позовна вимога про визнання недійсним наказу №60 не підлягає задоволенню (п.76). Накази (рішення) про нікчемність правочинів не можуть встановлювати обов'язки для третіх осіб, зокрема, контрагентів Банку. Тому сам факт видання наказу про нікчемність правочину не може вважатися порушенням прав іншої сторони правочину (п. 77).

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів, а відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни.

Отже, зважаючи на відмову у позові ТОВ «ФК «Централ Капітал» про визнання недійсними наказу уповноваженої особи ФГВФО №60 від 15.04.2016 року, враховуючи приписи п. 4 ч. 2. ст. 37, ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ТОВ «Централ Капітал» та факт отримання ТОВ «ФК Централ Капітал» повідомлення про нікчемність договору Цесії, він не набув права вимоги за спірними кредитними договорами та договорами забезпечення, відтак не має до даного спору жодного відношення.

Крім того, у рішенні Господарського суду Одеської області від 11 липня 2018 року у справі №916/113/18, за позовом ПП «Приватна Фірма «Мустанг» та ТОВ «Ніагара» до ПАТ «Банк Петрокоммерц Україна» про визнання договорів припиненими за участі третьої особи - ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал», яке набрало чинності, судом встановлено, що відповідно до приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»всі додаткові угоди до договору цесії від 28.08.2015 року є нікчемними, а свої зобов'язання щодо оплати вартості прав вимоги за договором цесії ТОВ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» не виконав, то з урахуванням приписів п. 6.2. договору цесії від 28.08.2015 року. ТОВ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» не набуло права вимоги за спірними кредитними договорами, тобто не стало кредитором позивачів.

У справі 520/8149/17 провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Централ Капітал» ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.07.2018 року було закрите, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що права та інтереси ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» оскаржуваною ухвалою не порушені, так як належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» є інпотекодержателем спірного майна не надано, а в матеріалах справи є докази того, що іпотекодержателем спірного майна є Партнерство з обмеженою відповідальністю «Серфінг Системс ЛП».

Також ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.07.2018 року у справі 908/1245/15-г визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Запорізької області від 09.02.2016 року у справі №908/1245/15-г про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АСИ-ОЙЛ» (83114, м. Донецьк, вул. Щорса, 108 а, адреса для листування: 84306, м. Краматорськ. Донецька область, вул. Баженова, 2 а, Код ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал», м. Київ (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 37-Б, ).

В даному рішенні суд застосував висновки, викладені в постанові ВП Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №910/12294/16 та зазначив, що реалізація майна ТОВ «АСИ-ОЙЛ» на торгах відбулась внаслідок та на підставі наказу №908/1245/15-г від 09.02.2016 виданого господарським судом Запорізької області про стягнення з ТОВ «АСИ-ОЙЛ» на користь ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» заборгованості за кредитним договором №033-08-12 від 05.10.2012 року у загальному розмірі 28485908,27 грн.

Можливість стягнення заборгованості у вказаному розмірі перейшла до ТОВ «Фінансова компанія «Цетрал Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги №02 від 26.06.2015, який в свою чергу є нікчемним в силу приписів закону. Суд в межах зазначеного спору дійшов до висновку, що підстави для пред'явлення наказу господарського суду Запорізької області від 09.02.2016 року №908/1245/15-г до примусового виконання в ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» були відсутні, оскільки право вимоги за кредитним договором №033-08-12 від 05.10.2012 року не перейшло від ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» за нікчемним договором від 26.06.2015 року №02.

Таким чином, встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» не набуло прав іпотекодержателя за кредитним договором №033-08-12, укладеного між ТОВ «АСИ-ОЙЛ» та ПАТ «Банк Петрокоммерц - Україна».

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при подані апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК (в цей час 352 ЦПК) права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, суддя-доповідач відповідно до цієї норми постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі за такою скаргою.

Оскільки встановлено, що ТОВ «Фінансова Компанія «Централ Капітал» не є стороною кредитних договорів та договорів забезпечення, в тому числі і спірних договорів поруки, тому його права,свободи, інтереси та (або) обов'язки, оскаржуваним судовим рішенням не вирішувалися.

Крім того, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Одним з основоположних аспектів верховенства права в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод є принцип правової визначеності (певності), який вимагає, серед іншого, щоб остаточне вирішення судом спору не ставилося під сумнів (принцип правової визначеності як складова справедливого судового розгляду).

Враховуючи встановлене, у прийнятті апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Централ Капітал» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року слід відмовити.

Керуючись ст. 352 ЦПК України, п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»,

ухвалив:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ Капітал» у прийнятті апеляційної скарги на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НІАГАРА», приватної фірми «МУСТАНГ», Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» про визнання зобов'язань за договорами поруки припиненими.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя апеляційного суду

Одеської області

О.Г.Журавльов