Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 336/5350/17 Головуючий у 1-й інстанції Марко Я.Р.
Номер провадження 22-ц/778/2490/18 Суддя-доповідач ОСОБА_1

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В позові позивач зазначала, що 29.05.2010 року між нею та відповідачем у справі укладено шлюб, від якого вони мають спільну дитину доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

11.07.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, дитини залишилась проживати разом з позивачем. З липня 2014 року відповідач з нею та з дитиною не зустрічався та не спілкується, жодної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає.

Позивач одноособово піклується донькою, займається її вихованням та утриманням. Грошових коштів які вона заробляє їй на утримання дитини не вистачає, оскільки отримує заробітну плату, яка є меншою ніж прожитковий мінімуму з підстав відсутності в неї можливості працювати з урахуванням погіршення стану її здоровя.

Крім того позивач зазначає, що в неї на утриманні знаходиться непрацездатна та хвора мати ОСОБА_7, яка є інвалідом ІІІ групи загального захворювання.

Як зазначає позивач, на теперішній час між нею та відповідачем домовленості стосовно утримання їх доньки не досягнуто, у звязку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом.

На підставі викладеного, позивач просила суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1400,00 грн., яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 1100,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви 22.09.2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 553 грн. 77 коп. в дохід держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду змінити, визначивши щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що підлягає стягненню з ОСОБА_3, в розмірі 930,00 грн.

22 червня 2018 року від ОСОБА_5 надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2018 по справі № 336/5350/2017 є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_8 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 100, 00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви - 22.09.2017 та до досягнення повноліття дитиною, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України та виходив з обов'язку батька утримувати своїх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язку щодо дитини.

Судом встановлено факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 29 травня 2010 року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції (а.с. 142).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, вданого повторно 23.05.2017 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, серія І-ЖС № 337165, актовий запис № 609 від 29.05.2010 року (а.с. 5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року у справі № 2/336/2200/2014, шлюб між сторонами розірвано. Місце проживання доньки згідно з рішенням суду визначено разом з позивачем. (а.с. 4).

Дитина мешкає з позивачем, що підтверджено довідками про реєстрацію місця проживання особи № 04-26/7-24969 від 13.11.2017 року, № 04-26/7-24968 від 13.11.2017 року (а.с.37-38).

Як вбачається з копії рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2006 року (а.с.69) з відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, що не може бути меншою ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь ОСОБА_10 по день повноліття дитини з 13.09.2006 року.

З копій довідок про доходи позивача (а.с.112-114) вбачається, що остання працювала на посаді страхового агента у відділі страхування Запорізької філії ПрАТ "СК АСКО ДС" з 01.11.2017 року по 28.11.2017 року та отримала заробітну плату за листопад 2017 року у розмірі 390, 76 грн., за грудень 2017 року її заробітна плата склала 667, 12 грн., з 04.01.2018 року працює на зазначеній вище посаді та за січень 2018 року її заробітна плата склала 746, 85 грн.

З копій медичним документів (а.с.115-119) вбачається, що позивач страждає на захворювання коксартроз І ступеня, трохантеріт правої стегнової кістки, у зв'язку з чим потребує постійного лікування.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи (а.с.120-124, 141, 143) на утриманні у позивача перебуває її мати ОСОБА_7, яка тяжко хворіє та є інвалідом ІІІ групи.

Відповідно до копій медичних документів, які долучені представником відповідача до матеріалів справи (а.с.146-147) відповідач страждає на захворювання дорсопатія та потребує лікування.

Згідно ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 180 СК Українивизначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини третьої статті 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року становить 1860 грн., а на 01.07.2018 року - 1944 грн., отже, на кожного з батьків припадає, як мінімум, по 930, 00 грн.

Визначаючи розмір аліментів суд першої інстанції, з яким погоджується апеляційний суд, взяв до уваги, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою та має на утриманні ще одну дитину ОСОБА_9, у зв'язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та правомірно стягнув з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та правильно вважав, що така сума відповідає інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості.

Істотні обставини, які б могли унеможливити виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків належним чином, відсутні, оскільки відповідач є працездатним і має лише ще одну дитину , яка перебуває на його утриманні.

Зазначене дає можливість відповідачу повною мірою та належним чином виконувати покладені на нього законодавством зобов'язання, а саме сплачувати аліменти на дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі з тих підстав, що він офіційно не працевлаштований та на його утримання є ще одна дитина, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач є особою працездатного віку, не має інших зобов'язань матеріального характеру, визначений судом розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно лише на 170 грн. перевищує 1/2 частку прожиткового мінімуму, встановлений для дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не прийняв до уваги факт виплати ОСОБА_3 аліментів на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, безпідставні, оскільки судом першої інстанції вірно враховано ці обставини при встановленні розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про не доведеність позовних вимог, необґрунтованість визначення стягнутих грошових коштів на утримання дитини та неврахування фінансової спроможності сплати коштів відповідачем зводяться до переоцінки доказів у справі та не впливають на законність рішення суду, яке ухвалено з дотриманням принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України).

З огляду на зазначене, наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

Також, доводи апеляційної скарги щодо незгоди з розміром аліментів не є підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідач має право у випадках, передбачених статтею 192 СК України звернутись до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін із підстав, передбачених статтею 375 ЦПК України.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Запорізької області від 26 квітня 2018 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року.

Головуючий

Судді: