Справа № 544/830/18
пров. № 2/544/405/2018
Номер рядка звіту 42
У Х В А Л А

про повернення заяви

29 серпня 2018 року Пирятинський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді Ощинської Ю.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Хазар-2007» про відсутність заборгованості за отримані комунальні послуги,

У С Т А Н О В И В:

04 липня 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного підприємства «Хазар-2007» про відсутність заборгованості за отримані комунальні послуги. Просить визнати розрахунок № 128 від 26.10.2017 та його заборгованість у розмірі 2132,67 грн незаконними.

Ухвалою від 14.08.2018 року позовну заяву залишено без руху через невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: 1)позовна заява не містить повного імені позивача (прізвище, імя та по батькові); 2)позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків (за його наявності) або номер і серію паспорта позивача, або інший документ, що посвідчує особу; 3)позовна заява та додатки не містить доказів, які б стосувалися предмету позову. Якщо такі є, то в позові не зазначено, які докази не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); 4)позовна заява не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору; 5)позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази сплати позивачем судового збору, доказів наявності пільг щодо сплати судового збору позивач суду також не надав.

На виконання ухвали суду від 14.08.2018 позивачем надано уточнену позовну заяву, в якій містяться: повне імя позивача (прізвище, імя та по батькові); реєстраційний номер облікової картки платника податків позивача; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

На підтвердження обставин справи, позивач надав суду аналітичну таблицю (розрахунок), в якості доказу, який би стосувався предмету позову. Проте суд не може визнати вказану таблицю як доказ, який стосується предмету позову, оскільки вказаний розрахунок нічим не обґрунтований.

Враховуючи викладене, суд вказує на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів, які б стосувалися предмету позову.

Крім того, позивач, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Щодо вказаного суд зазначає наступне.

Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, яким визначаються правові засади справляння судового збору та звільнення від сплати судового збору.

Так, в статті 5 Закону України «Про судовий збір» міститься вичерпний перелік пільг щодо сплати судового збору, коло осіб та підстав їх звільнення від сплати судового збору.

З аналізу зазначеного Закону вбачалось, що позивач не відноситься до кола осіб звільнених від сплати судового збору.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач заявляє одну вимогу немайнового характеру, а саме визнання судом відсутності у нього заборгованості за отримані комунальні послуги надані ПП «Хазар-2007». Крім того, сам позов складено некоректно, зміст позову не відповідає вимогам зазначеним у резолютивній частині.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вказаного Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762,00 грн. та 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 704,80 грн.

Відтак, позивачу слід було сплатити судовий збір за подачу позову відповідно до вищезазначених норм закону.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суд звертає увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «ОСОБА_2 де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

З матеріалів заяви вбачається, що станом на 29 серпня 2018 року позивачем не виправлено недоліків позовної заяви, викладених в ухвалі про залишення позову без руху від 14.08.2018.

На підставі вищевикладеного прихожу до висновку, що заявник не виправив недоліків перелічених в ухвалі від 14.08.2018 року, а тому відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною та повинна бути повернута заявнику.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Хазар-2007» про відсутність заборгованості за отримані комунальні послуги вважати неподаною та повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з моменту її отримання.

Суддя: Ю.О. Ощинська