Ухвала

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 564/2165/17

провадження № 61-41542ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І.М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С.,

Пророка В. В.,

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову апеляційного суду Рівненської області

від 04 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області (далі - Костопільський РВ ДВС ГТУЮ

у Рівненській області), приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р. О. (далі - приватний нотаріус Київського МНО), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що під час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом не було додержано вимог законодавства, а саме вчинено виконавчий напис за відсутності належних документів, що підтверджують безспірність заборгованості перед відповідачем, а саме надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису лише оригіналу кредитного договору та реєстру поштових відправлень на підтвердження безспірності заборгованості є недостатнім. Відповідач не надав нотаріусу засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Крім того, нарахування заборгованості зі сплати тіла кредиту, процентів та пені вчинено за період з 22 січня

2008 року по 31 березня 2017 року, тобто за період, коли право вимоги належало банку. Нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, заборгованість виникла у 2008 році, а, отже, пропущений строк на вчинення виконавчого напису.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 просила суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 19 травня 2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року позов ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами оспорення безспірності вказаних вимог на момент вчинення виконавчого напису, а також не надала доказів спростування суми заборгованості.

Постановою апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2018 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 02 квітня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано виконавчий напис від 19 травня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Швецем Р. О. щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4 в розмірі 77 775,55 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, яка нарахована за невідомий період. Банком не надано відповідний розрахунок, а зазначено лише розмір пені. Отже, виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 (далі - Інструкція № 20/5), оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

У касаційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі -АТ КБ «ПриватБанк») просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до вимог пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Підпунктами 3.2, 3.4 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172

(далі - Перелік № 1172).

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 1 Переліку № 1172 передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до пункту 284 Інструкції № 20/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції № 20/5).

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що нотаріусу надано не всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості у межах строку, за який виконавчий напис може бути видано, оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Встановивши, що при зверненні банку до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмір повної суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором включено і розмір пені, яка нарахована за невідомий період, та врахувавши, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції № 20/5, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Костопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на постанову апеляційного суду Рівненської області від 04 липня 2018 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк