ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2033/2-1049/11 Головуючий суддя І інстанції Горпинич О.В.
Провадження № 22-ц/818/394/18 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: В порядку ЦПК України
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.

суддів колегії: Бурлака І.В., Кіся П.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року в складі судді Горпинич О.В. по цивільній справі за заявою Державної іпотечної установи, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про заміну сторони виконавчого провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив :

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» на його правонаступника Державну іпотечну установуу виконавчому провадженні ВП № 46481095 по цивільній справі № 2-1049/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про відмову у задоволенні заяви Державної іпотечної установи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Державною іпотечною установою не було повідомлено суду про факт існування Мирової угоди від 25.12.2015, укладеною між Установою та апелянтом, затвердженою ухвалою Господарського суду м. Києва від 20 січня 2016 року по справі №910/21864/15. Вказано, що враховуючи незавершеність процедури оцінки всіх прав вимоги, які підлягають передачі на користь Установи, що є необхідною вимогою Мирової угоди, заміна стягувача у виконавчому провадженні порушує права Банку. Зазначено, що до розгляду питання про заміну сторони виконавчого провадження не було залучено органи Державної виконавчої служби.

Державною іпотечною установою суду апеляційної інстанції було надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просять останню залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

На обґрунтування відзиву зазначено, що факт укладення Мирової угоди не має суттєвого значення для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки боржники не були підписантами за даною угодою, та Банк не конкретизує, яким саме чином факт укладення такої угоди впливає на вирішення даного питання. Вказано, що апелянт мав достатньо часу для ознайомлення з ходом виконавчого провадження. Послались на те, що не вбачають необхідності у залученні до розгляду даної справи органу виконавчої служби. Зауважили, що законодавством не передбачено право Установи на звернення до виконавчої служби із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Вважають, що наданими суду доказами повно підтверджено, що відбулась заміна кредитора.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь судді-доповідача, за відсутності усіх учасників справи, які не з'явилися в судове засідання після неодноразових повідомлень суду апеляційної інстанції, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності згідно до положень ст. 372 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та розглянутого судом позову, вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що Державна іпотечна установа звернулась до суду із заявою, в якій просить замінити стягувача у виконавчому провадженні №46481095 з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на Державну іпотечну установу по цивільній справі № 2-1049/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник Державної іпотечної установи за довіреністю ОСОБА_5 підтримав подану заяву та просив суд її задовольнити, вказуючи, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги укладеного між Державною іпотечною установою та Банком, Державна іпотечна установа стала новим кредитором за Кредитним договором №92-13-И від 28.02.2007 року, а внаслідок того, що судом ухвалено рішення на користь банку про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, Державна іпотечна установа є стороною виконавчого провадження. Оскільки згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимога ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження».

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.07.2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 ОСОБА_4, на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит2 - 350697 заборгованості за кредитним договором № 92-13-И від 28.02.2007 рокув сумі 482 545 (чотириста вісімдесят дві тисячі п'ятсот сорок п'ять) грн. 25 коп. Крім того, стягнуто з ОСОБА_3 ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» судові витрати у розмірі 910 (дев'ятсот десять)грн. з кожного.

Заочне рішення суду набрало законної сили.

В провадженні Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області знаходиться на примусовому виконанні виконавче провадження № 46481095 з примусового виконання листа № 2/1049/11, виданого 17.02.2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк фінанси та Кредит» заборгованості в розмірі 482 545,25 грн.

Між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит»11.02.2015 був укладений Договір відступлення права вимоги № 17/4-В, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» відступило Державній іпотечній установі право вимоги, зокрема і за кредитним договором № 92-13-И від 28.02.2007. У результаті укладання договору про відступлення прав вимоги, кредитором у зобов'язані, що було предметом розгляду справи 2033/2-1019/11, стала Державна іпотечна установа.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що заміна сторони виконавчого провадження є необхідною, оскільки відбулось відступлення права вимоги новому кредитору.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно положень ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Частиною 5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно ст. 512ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії цивільного процесу.

У зв'язку зі заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 Цивільного України та ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження».

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов'язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача, що підтверджується правовою позицією, викладеною Верховним судом України в постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122цс13).

Судом першої інстанції встановлено, та не спростовано доводами апеляційної скарги, що ПАТ «Банк фінанси та Кредит» відступило Державній іпотечній установі право вимоги за кредитними договорами, зокрема, і Договором № 92-13-И від 28.02.2007, укладеним з ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2015 між Державною іпотечною установою та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» було укладено Договір відступлення прав вимог №17/4-В.

Відповідно до умов п. 1.1 вказаного Договору сторони уклали його з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права відповідного Договору застави майнових прав №17/4-З від 11.02.2015 року, що укладений з метою забезпечення виконання зобов'язання Первісного кредитора (позичальника) за Кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що первісний кредитор (Банк) відступає, а Новий кредитор (ДІУ) набуває права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки тощо), вказаних у додатках до цього договору.

Згідно Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги №17/4-В від 11.02.2015, ОСОБА_3 є боржником за Кредитним договором № 92-13-И від 28.02.2007.

Відповідно до п. 2.1 Договору, пункт 1.2 Договору набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення Первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний календарний день після наставання сукупності обставин, визначених п. 2.1.1 Договору, та однієї з обставин, визначеної п. 2.1.2 цього Договору або 2.1.3 цього Договору або 2.1.4 цього Договору.

Встановлено, що Договір про відступлення прав вимоги №17/4-В від 11.02.2015 року набрав чинності 17 вересня 2015 року, коли рішенням Правління Національного банку України № 612 віднесено ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних, а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делеговано повноваження тимчасового адміністратора банку.

Таким чином, вимога Державної іпотечної установи про заміну сторони виконавчого провадження ґрунтується на правилах ст.512, 514 ЦК України,ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», та порядок такої заміни передбачений ст.442 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скарги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо укладення з Державною іпотечною установою Мирової угоди, як на підставу обмеження права Установи на ініціювання питання про заміну сторони у виконавчому провадженні за зобов'язаннями боржників перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки зазначені твердження не ґрунтуються на вимогах закону.

За умовами Мирової угоди:

1. Відповідач визнає та підтверджує свою заборгованість перед Позивачем за Кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015 (далі - Кредитний договір), стягнення якої є предметом позовних у справі № 910/21864/15 та яка становить 187 864 220,55 (сто вісімдесят сім мільйонів сот шістдесят чотири тисячі двісті двадцять гривень) 55 коп., з яких: 155 285 654,67 грн. - заборгованість за основним боргом, 6 444 141,95 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування кредитом, пеня, нарахована на суму заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить24847 396,44грн., 3% річнихнарахованих на суму заборгованості за кредитом та на суму заборгованості за процентами за користування кредитом, що становить1 270 027,49 грн.,штраф -17 000,00 грн.Розмір судового збору у даній справі становить 73 080 грн. Сума боргу підтверджується актом звіряння розміру заборгованості станом на 18.09.2015р. В силу вимогЗакону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», подальше нарахування процентів т а штрафних санкцій позивачем не здійснюється з моменту введення Тимчасової адміністрації в Банку.

2. Погашення вказаного в п.1 цієї Мирової угоди боргу здійснюється шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме - майнові права за договорами, (далі - «Майнові права»), які виникли з Договору застави майнових прав № 17/4-3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрованим в реєстрі за № 615 (далі Договір застави»), укладеного в якості забезпечення за Кредитним договором та Договору луплення права вимоги №17/4-В від 11 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № 616, укладеному між тими ж Сторонами з метою реалізації порядку звернення стягнення на майнові права вимоги Ріалі - «Договір відступлення»).

3. До моменту затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та у випадку отримання платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, Позивач та Відповідач довились вести реєстри таких отриманих платежів.

4. Кожного першого числа відповідного місяця, починаючи із 01 січня 2016 року, Сторони домовились здійснювати звіряння платежів зазначених у п. 3 цієї Мирової угоди, які відбулись за поточний місяць. Окрім того, кожна із Сторін спору зобов'язана надавати іншій Стороні реєстр таких платежів на першу вимогу іншої сторони у строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги однієї з Сторін цієї Мирової угоди. В разі необхідності Відповідач за домовленістю з Позивачем може частково передавати оригінали договорів та інших необхідних документів щодо позичальників за кредитними договорами зазначеними у додатках до Договору відступлення.

5. Відповідно до ч. 5ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»з дня опублікування відомостей про відкликання ліцензії та ліквідацію Відповідача, Позивач має право заявити Фонду (або особі якій фонд делегував повноваження на складення реєстру кредиторів) про свої вимоги до Позивача у розмірі, що дорівнює загальній сумі заборгованості Відповідача, зазначеній у п. 1 цієї Мирової угоди (включаючи судовий збір).

6. Сума вимог Позивача до Відповідача, визначена на підставі п.5 цієї Мирової угоди, включається до реєстру акцептованих вимог кредиторів Відповідача, відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

7. Сторони погодились, що права вимоги за договорами зазначеними у додатках до Договору відступлення підлягають оцінці суб'єктом оціночної діяльності, який буде залучений Фондом для визначення їх загальної вартості на підставі приписів ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»та інших нормативно-правових актів. Позивач зобов'язується надавати всю необхідну інформацію для проведення незалежної оцінки суб'єктом оціночної діяльності предмету застави та предмету Договору про відступлення права вимоги, що входить складу ліквідаційної маси.

8. Разом із проведенням оцінки зазначеної у п. 7 цієї Мирової угоди Сторони укладають остаточний акт звіряння заборгованості, яким також визначають загальну суму платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, що були здійснені на банківські рахунки Позивача та Відповідача в період з 18.09.2015 (включно) по дату такого звіряння. При цьому, при складанні такого акту Позивач зменшує заборгованість Відповідача перед ним на суму отриманих таких платежів за зазначений вище період, а Відповідач, в строк,зазначений в даному акті, зобов'язаний перерахувати на банківський рахунок Позивача, визначений у Кредитному договорі, загальну суму платежів на виконання договорів зазначених у додатках до Договору відступлення, отриманих Відповідачем та відображену в акті, зазначеному у цьому пункті Мирової угоди.

9. Під час укладення акту, визначеного у п. 8 цієї Мирової угоди, Сторони домовилися провести переговори щодо можливих шляхів погашення пені, зазначеної у п.1 Мирової угоди, про що буде зазначено в акті, укладеному на підставі п. 8 Мирової угоди.

10. У випадку коли оціночна вартість прав вимоги, визначена на підставі п. 7 цієї Мирової угоди, буде становити більше ніж сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором, визначеної в акті на підставі п.8 цієї Мирової угоди, Сторони, не пізніше 10 (десяти) робочих днів і здійснення зменшення вимог на підставі п.9 цієї Мирової угоди, складають реєстр в якому сторони погоджують перелік кредитних договорів та договорів забезпечення права вимоги нові права) щодо яких будуть вноситись зміни до Договору відступлення в порядку, встановленому п. 12 цієї Мирової угоди.

11. У реєстр, зазначений в п. 10 цієї Мирової угоди у першу чергу включаються права вимоги за кредитними договорами прострочення виконання грошових зобов'язань за якими становить більш ніж 90 днів станом на день здійснення оцінки зазначеної у п.7 цієї Мирової угоди. При цьому, загальна кількість таких вимог (із простроченням виконання грошових зобов'язань більш ніж 90 днів станом на день здійснення оцінки) не має перевищувати 50% від загальної кількості прав вимоги щодо яких будуть вноситись зміни до Договору відступлення в порядку, встановленому п. 12 цієї Мирової угоди.

12. Після складення реєстру зазначеного у п. 11 цієї Мирової угоди, Сторони укладають зміни (додаткову угоду/додатки) до Договору відступлення права вимоги, за якими уточнюють відступлені права вимоги за договорами наведеними у вищенаведеному реєстрі. Позивач також забезпечує проведення всіх необхідних дій по зняттю обтяжень та внесення змін у відповідні реєстри (в разі, якщо такі зміни здійснювалися).

12.1 Сторони домовилися, що на наступний робочий день після виконання сторонами зобов'язань передбачених пунктами 8-12 (у разі необхідності складати реєстр) цієї Мирової угоди, Відповідач зобов'язаний повернути Позивачу оригінали договорів та інших документів, що стосуються процесу обслуговування виданих кредитів, зазначених в Акті приймання-передачі №1 від 11.02.2015р. до Договору відповідального зберігання № 17/4-ВЗ від 11.02.2015р. за виключенням тих договорів, що були визначені в реєстрі, передбаченому п.10,И цієї Мирової угоди.

В разі виникнення необхідності, окрім документів, визначених у п. 12 цієї Мирової угоди, Відповідач може надати й інші документи, що стосуються процесу обслуговування виданих кредитів, ведення претензійно-позовної роботи, розрахунків та іншого щодо позичальників за кредитними договорами, зазначеними у додатковій угоді (додатку) до Договору відступлення, укладеному в порядку, визначеному п.12 Мирової угоди.

13. Сторони домовилися, що на наступний робочий день після виконання ними зобов'язань, передбачених пунктами 8-12 (у разі необхідності складати реєстр) цієї Мирової угоди та за умови, що загальна сума грошових коштів отримана Позивачем на виконання кредитних договорів наведених у додатках до Договору відступлення буде не меншою ніж загальна сума, визначена у відповідності до п.8 цієї Мирової угоди, Відповідач та Позивач підписують акт про припинення зобов'язань за Кредитним договором №17/4 від 11.02.2015р.

13.1. Сторони домовились, що до підписання акту зазначеного у п. 13 цієї Мирової угоди зобов'язання Сторін за Кредитним договором, договорами, що забезпечують виконання зобов'язань за Кредитним договором та Договором відступлення не можуть вважатися припиненими.

З тексту зазначеної Мирової угоди вбачається, що заміна сторони виконавчого провадження у даній справі ніяким чином не порушує права Банку, оскільки п. 4 передбачено процедуру звіряння отриманих платежів.

Мирова угода від 25.12.2015, яка була укладена між Установою та апелянтом, затвердженою ухвалою Господарського суду м. Києва від 20 січня 2016 року по справі №910/21864/15, не має юридичного значення для вирішення даного питання про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки боржники не були учасниками за даною угодою, а Банк не довів належними і допустимими доказами, яким саме чином факт укладення такої угоди впливає на вирішення даного питання.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скарги цього висновку не спростували, то відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - залишити без задоволення.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 17.12.2018.

Головуючий -

В.Б. Яцина

Судді -

І.В. Бурлака.

П.В. Кісь.