Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-4345/05
Провадження № 6/711/250/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла,

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про примусове проникнення до квартири №133, що знаходиться в будинку № 290 по вул. Гоголя в м. Черкаси, з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

В обґрунтування подання вказує, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження ВП № 9662427 з примусового виконання виконавчого листа № 2-4345 від 19.08.2005 року, який видав Придніпровський районний суд м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини.

Виконавче провадження відкрито 16.10.2008 року. Станом на 01.09.2018 року ОСОБА_2 рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, заборгованість по сплаті аліментів складає 85906 грн. 85 коп.

За боржником не обліковуються рахунки відкриті в банках та інших фінансових установах, боржник не перебуває на обліку, як пенсіонер.

За боржником не зареєстровані земельні ділянки, плавзасоби, транспортні засоби. Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, встановлено, що за боржником не зареєстровані обєкти нерухомості. З метою перевірки наявності рухомого майна боржника за місцем проживання, державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1, але доступ до квартири державному виконавцю не надається, про що складено відповідний акт.

Також вказує, що державним виконавцем направлялися виклики боржнику, але боржник до державного виконавця на виклики не зявлявся.

А тому, просить винести рішення про примусове проникнення до квартири №133, що знаходиться в будинку № 290 по вул. Гоголя, 290 в м. Черкаси, з метою перевірки майнового стану боржника та виявлення ліквідного майна, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу.

В судове засідання представник Центральному відділі ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області не зявився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду подання був повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши письмові матеріали подання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд при розгляді подання державного виконавця з'ясовує які виконавчі дії проводилися державним виконавцем з часу відкриття виконавчого провадження і яким саме чином боржник чинить перешкоди у примусовому виконанні рішення суду.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Центральному відділі ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області знаходиться виконавче провадження ВП № 9662427 від 16.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини.

Як вбачається з матеріалів, яким обґрунтовується подання, в процесі виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 11.09.2018 року був здійснений вихід за адресою, яка вказана у виконавчому листі, як місце проживання боржника ОСОБА_2, а саме за адресою: АДРЕСА_1, однак двері квартири ніхто не відкрив.

Доказів того, що державним виконавцем вчинялися інші дії, направлені на виконання вищезгаданого рішення суду, а саме встановлювалося місце роботи останнього, направлялися письмові вимоги про необхідність явки до державного виконавця, державним виконавцем суду не надано.

Крім того, матеріали подання не містять і відомостей про те, що сторона виконавчого провадження ОСОБА_2 достовірно знає про наявність відкритого виконавчого провадження та повідомлявся про намір державного виконавця здійснити перевірку наявності в нього ліквідного майна, на яке можливо було б звернути стягнення, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла - квартири АДРЕСА_2 у відведений для вчинення виконавчих дій час.

Крім того, державним виконавцем не доведено що ним вжито достатніх заходів для виконання вищезгаданого виконавчого листа і проникнення до житла боржника ОСОБА_2 є єдиним способом виконання рішення суду, як і не доведено, що ним вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника ОСОБА_2, а зокрема не доведено, що ним здійснювалися виклики останнього до відділу ДВС і він їх проігнорував.

Відповідно до 30 Конституції України не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до квартири №133, що знаходиться в будинку № 290 по вул. Гоголя в м. Черкаси, оскільки обставини, викладені в поданні, не знайшли свого підтвердження через відсутність належних доказів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

у х в а л и в:

В задоволенні подання державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ОСОБА_1 про примусове проникнення до житла - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області на протязі пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст складений 12.12.2018 року.

Головуючий: В.М. Скляренко