№566/1347/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

18 грудня 2018 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючої судді Бандури А.П.

при секретарі: Антонович М.Я.

розглянувши у заочному судовому засіданні в смт. Млинів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в Млинівський районний суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, посилаючись на те, що відповідач понад три роки у житловому будинку не проживає та не користується ним.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явились, в позовній заяві просять суд розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження та визнати відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, належним їм житловим будинком, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

(а.с.3-4)

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, на адресу суду повернувся конверт з відміткою про те що адресат ОСОБА_3 за зазначеною адресою не проживає.

(а.с.29,34)

Крім цього, відповідач ОСОБА_3 будучи повторно повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання через опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в мережі Інтернет http://ml.rv.court.gov.ua/sud1712/, в судове засідання не з'явилася.

(а.с.32)

Суд у відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України вважає відповідача повідомленим, так як статтею передбачено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов підставним та підлягаючим до задоволення, так як він підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами, а саме: копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданим приватним нотаріусом Млинівської районної державної нотаріальної контори Рідченко О.Й. від 12 жовтня 2016 року, яким підтверджується, що на підставі заповіту посвідченого Добрятинською сільською радою Млинівського району Рівненської області 06 грудня 2002 року, зареєстрованого у реєстрі за №20, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є в рівних частках кожний її син ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

(а.с.8)

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки від 12 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 є співвласниками по 1/2 частині кожний житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1

(а.с.9-10)

Згідно довідки про склад сім'ї №452 від 04 жовтня 2018 року виданої Млинівською селищною радою в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня дружина ОСОБА_1).

(а.с.15)

З матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 був одружений з відповідачем ОСОБА_3, що підтверджується, рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 17 грудня 2018 року про розірвання шлюбу в цивільній справі №566/1319/15.

(а.с.14)

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного приміщення допускається з підстав, встановлених законом.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (статті 379,382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені статями 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише на підставах, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим будинком внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно п. 33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що відповідач, без поважних причин, не проживає в спірному житловому будинку понад встановлений законом строк, витрати по комунальних послугах не несе, а тому позовні вимоги позивачів є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.

На думку суду, підлягають до задоволення судові витрати пов'язані з оплатою судового збору, так як у відповідності до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оплачено судовий збір у сумі по 704,80 грн., що об'єктивно підтверджується квитанціями №20 та 21 від 17 вересня 2018 року.

(а.с.1,2)

На підставі наведеного,

керуючись ч.7 ст. 128, ч.4 ст.223 ЦПК України,

ст.ст. 317, 383, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст. ст. 71,72,109 ЖК України,

с у д , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення задоволити повністю.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням - житловим будинком за адресою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 704,80 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з часу виготовлення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Млинівського райсуду А.П. Бандура