Справа № 204/7322/18
Провадження № 2/204/1942/18
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
07 грудня 2018 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
при секретарі Невеселій К.А.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки заробітної плати, -
У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким:
В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що 17 жовтня 2016 року він на підставі наказу про прийняття на роботу від 17 жовтня 2016 року № 63-к/1, був прийнятий до Комунального підприємства «Житлового господарства Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради на посаду майстра з окладом згідно штатного розкладу. Відповідно до наказу від 23.12.2016 року № 102 у зв'язку з прийняттям Дніпропетровською міською радою рішення «Про призначення управителів багатоквартирних будинків» та зменшення фінансово-господарської діяльності на підприємстві КП «ЖГ Красногвардійського району» ДМР, керуючись п.1 ст. 40 КЗпП внесено зміни до штатного розпису КП «ЖГ Красногвардійського району» ДМР, скорочено ряд посад, одна з яких майстер. Відповідно до наказу від 18 вересня 2017 року № 29-к майстра ОСОБА_1 звільнено з займаної посади відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП; бухгалтерії провести повний розрахунок з ОСОБА_1. з виплатою йому компенсації за не використану відпустку 28 календарних днів та з виплатою грошової компенсації відповідно до ст. 44 КЗпП. 19 вересня 2017 у день звільнення позивача, відповідач заборгованість по заробітній платі за останні чотири місяці роботи не виплатив, час затримки виплати заробітної плати складає 12 місяців, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду.
У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.
Представник відповідача не з'явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв'язку з наступним.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» ДМР з 17.10.2016 року на посаду майстра, що підтверджено копією Наказу від 17.10.2016 року № 63-к/1 (арк.с.7).
Відповідно до Наказу № 102 від 23.12.2016 року внесено зміни до штатного розпису КП «ЖГ Красногвардійського району» ДМР, скоротивши чотири штатні одиниці посад майстра (арк.с.8).
Згідно Наказу № 29-к від 18 вересня 2017 року звільнено майстра ОСОБА_1, у зв'язку із скороченням, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України 18.09.2017 р. Підстава: наказ «Про скорочення чисельності штату» від 23.12.2016 року № 102 (арк.с.9).
Згідно довідки КП «ЖГ Красногвардійського району» ДМР № 19 від 24.09.2018 року середньоденна заробітна плата за 2017 р. складає 159 грн. 74 коп. Заробітна плата за липень, серпень 2017 року - 6868 грн. 80 грн., відпрацьовано 43 дні (арк. с.11).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст. 5 ЦПК).
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.
Суд на підставі ст. ст.12,13,81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Згідно ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Аналогічні положення містяться і в ч.1 ст.115 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ст.94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.
Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.
Оскільки звільнення позивача відбулося з 18.09.2017 року, середня заробітна плата повинна обчислюватися виходячи з виплат отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за липень і серпень.
Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.
Згідно з п. п. 3, 4 Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітникам-почасовикам; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місця, не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).
Виходячи із довідки про доходи позивача за два останні місяці роботи перед звільненням, яка оформлена у встановленому порядку, середньоденна заробітна плата позивача складає: (6868 грн. 80 коп. сума заробітної плати за липень та серпень 2017 року, у липні 21 робочий день, у серпні 22 робочі дні, усього 43 робочі дні) = 6868 грн. 80 коп. : 43 робочих дні = 159 грн. 75 коп.
Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати покласти на відповідача.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, ст. 43 Конституції України, ст.ст.2, 94, 97, 115, 116,117 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, Постановою Пленуму ВСУ №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки заробітної плати - задовольнити частково .
Стягнути з Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради (ідентифікаційний номер юридичної особи 03341240) на користь держави судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради (ідентифікаційний номер юридичної особи 03341240) на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.В. Токар