Справа № 644/3398/18
Провадження № 2/638/3992/18
05 грудня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Шестака О.І.,
за участю секретаря - Калінової А.М.,
Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовною заявою до Відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3670,23 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.
В обґрунтуванні позову посилається на те, що 29 вересня 2015 р. на вул. Роганській в м. Харкові трапилася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю автомобілів ГАЗ 2752-414, днз АХ 2456 ВК під керуванням ОСОБА_1 Відповідача, та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2
29.09.2015 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол АП1/885202 за ст.126 КУпАП я кому зазначається проте, що 29.09.2015 року у Відповідача було відсутнє посвідчення водія під час керування автомобілем ГАЗ 2752-414, днз АХ2453ВК. В повідомленні про ДТП від 01.10.2015 р. (вх. №2403 від 01.10.2015 року) ОСОБА_1 вказав про те, що у нього на дату ДТП було відсутнє відповідне посвідчення водія.
10 листопада 2015 року за результатами розгляду матеріалів, складених за фактом вищезазначеної ДТП, Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було встановлено, що в діях ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 або Відповідач) є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
В результаті зазначеної ДТП автомобіль ВАЗ 2109, днз АХ4851АМ, отримав механічні ушкодження, чим власнику транспортного засобу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 5604 грн. 28 коп., що підтверджується Звітом суб'єкта оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_3 № 110/12/15 від 04.01.2016 р.
ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» (надалі ТДВ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» або Позивач) згідно з положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) та полісу №АІ/6978200 від 11.07.2015 р. здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу автомобілем ГАЗ 2752-414, днз АХ2453ВК.
За результатами розгляду заяви довіреної особи власника автомобіля ВАЗ 2109, днз АХ4851АМ, ОСОБА_2 уповноважена комісія ТДВ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» дійшла до висновку про наявність страхового випадку, та було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, що підтверджується страховим актом № 8755 від 26.01.2016 р. Розмір страхового відшкодування, розрахований шляхом віднімання від розміру матеріального збитку суми франшизи, встановленої за умовами полісу №АІ/6978200 (1000 грн. 00 коп.), суми ПДВ в розмірі 934 грн. 05 коп., склав 3670 (три тисячі шістсот сімдесят) грн. 23 коп. Зазначена сума була сплачена на користь ОСОБА_2, що підтверджується платіжним дорученням банку № 818 від 26.01.2016 року.
Відповідно до ст. 38 Закону Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо, зокрема, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.
Позивачем на адресу Відповідача була направлена претензія вих.№1995 від 09.08.2017 року з пропозицією в добровільному порядку сплатити 3670 грн. 23 коп. Проте вказане звернення повернулося до відправника з відділення зв'язку за вичерпанням строку зберігання.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду від 18.06.2018 року справу за позовом ТОВАРИСТВА З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу передано до Дзержинського районного суду м. Харкова за підсудністю.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.07.2018 р. відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін, з наданням відповідачу права протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду подати відзив на позов і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву від 05.12.2018 року, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про повернення викликів суду, заперечення, відзиви або пояснення на позов не надавав.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів, про що не заперечував у письмовій заяві і представник позивача.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з відсутністю учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи, дійшов висновку про таке.
Судом встановлено, що 29 вересня 2015 р. на вул. Роганській в м. Харкові трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ 2752-414, днз АХ 2456 ВК під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2
29.09.2015 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол АП1/885202 за ст.126 КУпАП я кому зазначається проте, що 29.09.2015 року у Відповідача було відсутнє посвідчення водія під час керування автомобілем ГАЗ 2752-414, днз АХ2453ВК.
01.10.2015 року в повідомленні про ДТП (вх. №2403 від 01.10.2015 року) ОСОБА_1 вказав про те, що у нього на дату ДТП було відсутнє відповідне посвідчення водія.
10.11.2015 року за результатами розгляду матеріалів, складених за фактом ДТП, Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було встановлено, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто порушення правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому постановлюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
В результаті зазначеної ДТП автомобіль НОМЕР_2, отримав механічні ушкодження, чим власнику транспортного засобу була спричинена матеріальна шкода в розмірі 5 604 грн. 28 коп., що підтверджується Звітом суб'єкта оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_3 № 110/12/15 від 04.01.2016 р.
ТОВАРИСТВО З ДОДАТКОВОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» згідно з положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) та полісу №АІ/6978200 від 11.07.2015 р. здійснювало страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу автомобілем ГАЗ 2752-414, днз АХ2453ВК.
За результатами розгляду заяви довіреної особи власника автомобіля ВАЗ 2109, днз АХ4851АМ, ОСОБА_2 уповноважена комісія ТДВ «МІЖНАРОДНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ» дійшла до висновку про наявність страхового випадку, та було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, що підтверджується страховим актом № 8755 від 26.01.2016 р. Розмір страхового відшкодування, розрахований шляхом віднімання від розміру матеріального збитку суми франшизи, встановленої за умовами полісу №АІ/6978200 (1000 грн. 00 коп.), суми ПДВ в розмірі 934 грн. 05 коп., склав 3670 (три тисячі шістсот сімдесят) грн. 23 коп.
Зазначена сума була сплачена на користь ОСОБА_2, що підтверджується платіжним дорученням банку № 818 від 26.01.2016 року.
09.08.2017 року на адресу Відповідача Позивачем була направлена претензія вих.№1995 від з пропозицією в добровільному порядку сплатити 3670 грн. 23 коп. Проте вказане звернення повернулося до відправника з відділення зв'язку за вичерпанням строку зберігання.
Згідно п.п. «б», п. 38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії
Регрес регулюється загальними нормами цивільного права (ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV.
Згідно із ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.
За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, тому суд приймає рішення про стягнення з відповідача на користь позивача виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 3670,23 грн.
Оскільки зазначений позов задоволений, судовий збір в розмірі 1762 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; ст.ст. 1187, 1191 ЦК України; ст.ст.2, 3, 4, 5, 7, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 247, 280-284 ЦПК, суд-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Дзержинський районний суд міста Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Шестак О.І.