Номер провадження: 22-ц/785/3710/18
Головуючий у першій інстанції Ільченко Н. А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року (в складі судді Ільченко Н.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

22.09.2017 року ОСОБА_2 звернулась із позовом про визнання угоди дійсною, і, остаточно уточнивши позов 08.11.2017 року стосовно кола осіб, просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 13.06.1997 року, квартири АДРЕСА_1, який укладався на Одеській Новій Біржі між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені і від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець).

Позов обґрунтовано наступним.

13.06.1997 року на Одеській Новій Біржі укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені і від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець). Квартира складається з 3/х жилих кімнат жилою площею 51,7м2, загальною площею 77,3 м2. Станом на червень 1997 року спірна квартира в рівних частках належала ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Квартира придбана ОСОБА_2 за 15 500 гривень. На виконання вказаного договору в МБТІ м. Одеси 23.06.1997 року під №112 стор. 155 кн. 201 пр. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1. Протягом 20 років не виникало ускладень стосовно цієї угоди. На даний час виникла необхідність здійснити відчуження квартири, однак через зміни в цивільному законодавстві позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності через те, що біржова угода за законодавством є недійсною.

Посилаючись на те, що всі продавці біржової угоди вибули за межі України, правовий статус біржі ліквідовано, право власності на спірну квартиру зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства, яке існувало на час укладення правочину, сторони правочину домовилися про всі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, сторона договору - продавці ухиляються від посвідчення договору нотаріально, вона, як покупець спірного жилого приміщення позбавлена можливості реалізувати своє право власності, позивачка просила позов задовольнити.

Позивачка і її представник, відповідачі: представник Одеської міської ради (далі-ОМР), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.01.2018 року у позові відмовлено.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду від 09.01.2018 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення її конституційних прав на приватну власність.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивачки зазначає: нерухомість придбана через Одеську Нову Біржу 13.06.1997 року, а право власності зареєстровано 23.06.1997 року МБТІ та РОН; більше 20 років до неї ніхто не мав претензій і лише у 2017 році виникла необхідність продати нерухомість, однак нотаріус відмовив у посвідченні угоди, роз'яснивши необхідність звернутись до суду про визнання угоди дійсною; продавці спірної квартири протягом 20 років не оспорювали її право власності; дорослі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 періодично виїжджають на заробітки з м. Одеси і надали згоду із позовом та просили не викликати їх; суд дійшов неправильного висновку, що «позивач не довела факту безповоротного ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення договору та втрати можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити цей договір», що позивачем «не надано доказів того, що відповідачі вибули за межі України і спростовуються наданою представником письмовою заявою про розгляд справи за відсутності відповідачів, що свідчить про зв'язок між позивачкою та відповідачами і відповідачі не оспорюють укладений між ними біржовий договір, що в свою чергу свідчить про існування можливості нотаріально посвідчити договір»; при оформленні договору купівлі-продажу на Одеській Новій Біржі у 1997 році продавці квартири надали всі наявні у них правовстановлюючі документи про їхнє право власності на спірну квартиру; рішення суду свідчить про існування можливості нотаріального посвідчення цього договору на теперішній час, однак це помилковий висновок, оскільки за відсутності правовстановлюючих документів станом на 1997 рік, такий договір посвідчити через 20 років неможливо; суд неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Відповідачі:представник ОМР, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

13.06.1997 року на Одеській Новій Біржі укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені і від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець). Квартира складається з 3/х жилих кімнат жилою площею 51,7м2, загальною площею 77,3 м2 (а.с. 6,7).

Станом на червень 1997 року спірна квартира в рівних частках належала ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 Квартира придбана за 15 500 гривень. На виконання вказаного договору в МБТІ м. Одеси 23.06.1997 року під №112 стор. 155 кн. 201 пр. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7 зворот).

Протягом 20 років сторони договору купівлі-продажу не ставили питання про визнання недійсним (неукладеним) правочину від 13.06.1997 року.

Посилаючись на те, що сторони правочину домовилися про всі суттєві умови договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання договору, сторона договору - продавці ухиляються від посвідчення договору нотаріально, позивачка, як покупець спірного жилого приміщення позбавлена можливості реалізувати своє право власності, остаточно уточнивши позов позивачка просила позов задовольнити (а.с.3-5,19-21).

Між сторонами виникли правовідносини з приводу визнання дійсним правочину, які регулюються нормами ЦК України в редакції 1963 року.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, відмовляючи у позові виходив з того, що відповідно до ст. 220 ЦПК України позивачка не довела факту безповоротного ухилення відповідачів від нотаріального посвідчення біржового договору №451/97 купівлі-продажу нерухомого майна від 13.06.1997 року та втрати нею можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити цей договір (а.с.56,57).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині зважаючи на наступне.

Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди із наслідками, передбаченим ч. 2 ст. 48 ЦК України. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ст. 47 ч.ч.1,2 ЦК України у редакції 1963 року).

З матеріалів справи вбачається, що 13.06.1997 року на Одеській Новій Біржі укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені і від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8 (продавці) та ОСОБА_2 (покупець). Квартира складається з 3/х жилих кімнат жилою площею 51,7м2, загальною площею 77,3 м2.

На виконання вказаного договору в МБТІ м. Одеси 23.06.1997 року під №112 стор. 155 кн. 201 пр. зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1.

Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47, ст. 227 ч.1 ЦК України у редакції 1963 року).

На час укладення договору купівлі-продажу в березні 1997 року право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачалось ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" № 1956-ХП від 10.12.1991 року.

Договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, в зв'язку з чим сторони договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 повинні були дотримуватись законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна.

Договори щодо придбання на біржових торгах об'єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення.

Разом з тим, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржові договори вже зареєстровані в органах бюро технічної інвентаризації.

Вирішуючи спір про визнання біржової угоди про купівлю-продаж нерухомого майна, слід виходити з того, що біржова угода є письмовим доказом того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору.

Визнання договору дійсним з підстав ч. 2 ст. 47 ЦК України можливе за умови дотримання всіх вимог, зазначених у цій правовій нормі.

Зважаючи на те, що сторони договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 13.06.1997 року повністю виконали угоду, що потребує нотаріального посвідчення (продавці передали, а покупець прийняла у власність спірну квартиру і зареєструвала своє право власності у порядку, встановленому на час укладення договору), позивачка не може реалізувати своє право власності на спірне нерухоме майно шляхом нотаріального оформлення угоди, оскільки станом на час розгляду справи в суді продавці за договором купівлі-продажу не зареєстровані в м. Одесі або Одеській області, позивачці невідоме фактичне місце знаходження всіх учасників біржової угоди 1997 року, що виключає звернення для нотаріального оформлення угоди, іншим шляхом, ніж шляхом визнання у судовому порядку біржової угоди дійсною, право власності позивачки не може бути захищено, колегія суддів дійшла висновку про доведеність та обґрунтованість вимог з підстав ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963 року.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню судом.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи та аргументи позивачки у скарзі про неможливість нотаріального оформлення біржового договору прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для задоволення позову.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Право власності позивачки на спірне нерухоме майно, за захистом якого вина звернулась до суду підлягає захисту судом.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про відмову у позові, висновки суду не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права, суд неправильно застосував норми матеріального права, оскільки вирішуючи спір одночасно послався на норми ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року і на положення ст. 2200 ЦК України в редакції 2004 року, тоді як правовідносини сторін регулюються нормами ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-4 , 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 січня 2018 року - скасувати.

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати дійсним договір №451/97 купівлі-продажу нерухомого майна від 13 червня 1997 року, який укладений на Одеській Новій Біржі між ОСОБА_4, яка діяла від свого імені і від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8 (продавці) і ОСОБА_2 (покупець) квартири АДРЕСА_1.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков