Провадження № 2/127/2260/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

29.08.2018 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді - Антонюка В.В.,

за участю секретаря - Гончарука І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та пені, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості по аліментах та пені. Позов мотивований тим, що сторони з 26.08.2003 рорку перебували у шлюбі, який 27.07.2010 року був розірваний за рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці. За час спільного проживання, сторони мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.02.2011 року з відповідача на користь ОСОБА_1, стягнуто щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи, що станом на 31.03.2018 року заборгованість відповідача становить 34 304,55 грн., позивач вважає, що відповідач має також сплатити 12 983,57 грн - пені. У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_1, просить суд стягнути з ОСОБА_2, на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 34 304,55 грн. та пеню у зв'язку з несплатою аліментів в розмірі 12 983,57 грн., та покласти на відповідача судові витрати.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5, не з'явились. Від представника позивача ОСОБА_5, до суду надійшла письмова заява, в якій він просить справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах просив не розглядати та залишити їх без розгляду. В решті позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечив.

Відповідач ОСОБА_2, до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач та її представник не заперечували проти такого порядку вирішення спору.

Судом встановлено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 27.07.2010 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 26.08.2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 1822 - розірвано (а.с.6).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, від 21.08.2015 року, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.5).

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 17.02.2011 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.12.2010 року до досягнення дитиною повноліття, на підставі чого видано виконавчий лист (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, серії НОМЕР_4 виданого 11.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, позивач змінила своє прізвище із «ОСОБА_1» на дошлюбне - «ОСОБА_1» .

Судом встановлено, що відповідач повністю свого обов'язку зі сплати аліментів не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 31.03.2018 року становить 34 304,55 грн.

Враховуючи заяву представника позивача, якою він зменшив заявлені позовні вимоги, та позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментах просив не розглядати і залишити їх без розгляду, суд вважає за необхідне в цій частині позовні вимоги не розглядати та залишити їх без розгляду, оскільки відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення пені від суми несплачених аліментів від 11.09.2013р., зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до положень п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнство та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

До суду не надано доказів, що відповідачем надавались державному виконавцю будь-які документи, які свідчать про неможливість своєчасно сплачувати аліменти у тому обсязі, який визначений судом та державним виконавцем, тому суд вважає, що заборгованість за аліментами утворилася саме з вини відповідача.

За змістом ст. 196 СК України, пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість, неустойка за прострочення сплати аліментів нараховується не на всю суму заборгованості в арифметичній прогресії, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за кожен день прострочення без її накопичення в прогресії, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється.

Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів.

Позивачем до позовної заяви додано розрахунок пені у період з грудня 2010 року по березень 2018 року, відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 12 983,57 грн. При розрахунку розміру пені позивачем дотримано вимог діючого законодавства та проведено розрахунок відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню № 50208164 та враховано часткові проплати відповідачем заборгованості по аліментах, а тому суд вважає за можливе позовні вимоги про стягнення пені задовольнити в повному обсязі.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, у звязку із чим вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 195, 196 СК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 141, 244, 263, 273, 280 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені по виплаті аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 12 983 (дваннадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят три) гривні 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок судового збору в дохід держави.

Копію заочного рішення надіслати учасникам справи протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, жителька АДРЕСА_1.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2.

Суддя: