Справа № 344/4609/18
Провадження № 22-ц/779/1090/2018
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Мельник О.В.,

з участю ОСОБА_3 та представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Антоняка Т.М. 22 травня 2018 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в :

12.04.2018 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подав скаргу на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_6

У скарзі зазначив, що 18.01.2013 року було видано виконавчий лист для виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2012 року про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 спільними коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку №42 по вул. Софіївка у м. Івано-Франківську шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажем металевої решітки для доступу до спільного коридору та горища.

29.03.2018 року представник ОСОБА_4 подала заяву до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській про примусове виконання зазначеного виконавчого листа, однак того ж дня старшим державним виконавцем Коржевському Г.Г. було направлено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у звязку з не поданням стягувачем підтвердження сплати авансового внеску.

Посилаючись на те, що виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа не було закінчено, і державний виконавець не обґрунтував обовязковість сплати авансового внеску, як це передбачено п.8 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження», ОСОБА_4 просив: визнати протиправними дії державного виконавця щодо неприйняття виконавчого документа № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року до виконання; визнати неправомірним та скасувати повідомлення старшого державного виконавця Татакіна П.П. від 29.03.2018 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання; зобовязати державного виконавця МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист № 0907/5844/2011 від 18.01.2013 року.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2018 року скаргу задоволено.

Постановлено визнати протиправними дії державного виконавця щодо неприйняття виконавчого документа №0907/5844/2011 від 18.01.2013 року до виконання.

Визнано неправомірним та скасовано повідомлення старшого державного виконавця Татакіна П.П. від 29.03.2018 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобовязано державного виконавця МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист № 0907/5844/2011 згідно п.5. ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт вказує на те, що суд розглянув справу без його, як боржника, участі, не врахувавши положень ст. 450 ЦПК про те, що скарга на дії чи бездіяльність державного чи приватного виконавця розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

ОСОБА_3 вважає необґрунтованим висновок суду щодо зобовязання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист, оскільки стягувачем пропущено передбачений Законом України «Про виконавче провадження» річний строк для предявлення виконавчого листа до виконання.

Також апелянт вказує на те, що між ним та ОСОБА_4 спору немає, він тричі самостійно своїми заявами відкликав з ВДВС виконавчий лист, а такий предявляє до виконання його матір ОСОБА_5, яка представляє інтереси ОСОБА_4 за довіреністю від 2012 року.

Остання заява ОСОБА_4 до виконавчої служби написана ним особисто 19.10.2017 року та зареєстрована в реєстрі кореспонденції ВДВС Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ та інформацію внесено до реєстру виконавчих проваджень.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

ОСОБА_3 та його представник апеляційну скаргу підтримали з мотивів, наведених у ній.

Представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.01.2013 року Івано-Франківським міським судом було видано виконавчий лист для виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2012 року про зобовязання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 спільними коридором, сходовою кліткою та горищем в будинку №42 по вул. Софіївка у м. Івано-Франківську шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей до коридору та демонтажем металевої решітки для доступу до спільного коридору та горища.

Строк предявлення виконавчого листа до виконання 19.12.2013 року.

Встановлено, що 23 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_7 було винесено постанову про повернення виконавчого документу у виконавчому провадженні №43898832 по виконанню виконавчого листа від 18.01.2013 року №0907/5844/2011. Підставою повернення вказано подання стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого листа без виконання (а.с.16).

29 березня 2018 року представник стягувача ОСОБА_5 звернулася із заявою до Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, в якій просила прийняти до примусового виконання судового рішення від 18.12.2012 року виконавчий документ в оригіналі №0907/5844/2011, виданий Івано-Франківським міським судом ОСОБА_4 18.01.2013 року (а.с.13).

Цього ж дня 23.03.2018 року старшим державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого документу №0907/5844/2011 від 18.01.2013 року і надіслано стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

12.04.2018 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 подав скаргу на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та зобовязання уповноваженої особи МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області прийняти до виконання виконавчий лист і суд розглянув таку скаргу без участі боржника, що свідчить про порушення норм ст. 450 ЦПК.

Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1 ст. 450 ЦПК скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

При таких обставинах справи колегія суддів приходить до висновку, що постановлена у справі ухвала порушує права боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_8, який не був залучений до участі в справі.

Оскільки апеляційний суд не вправі в такому разі скасувати рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд чи залучити таку особу до участі в справі та вирішити скаргу по суті, і з врахуванням вимог ст. 367 ЦПК про те, що під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи вищенаведене, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги на дії державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 22 травня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 ОСОБА_2

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_9