Справа № 318/1274/18 Номер провадження №2/318/615/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2018 р. м. Камянка-Дніпровська

Камянсько-Дніпровський районний суд Запорізької області у складі: судді Васильченка В.В.; при секретарі Крук О.В.,

розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що 19.06.1987 року він уклав шлюб із ОСОБА_2 З того часу подружжя проживало разом із тещею ОСОБА_3 у житловому будинку №267 по вул. Центральна в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. 09 січня 1996 року шлюб між подружжям було розірвано, однак позивач залишився і далі проживати із ОСОБА_2

14 жовтня 1999 року ОСОБА_3 померла. Після її смерті ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок. З 04 червня 2002 року позивач є власником житлового будинку №267, який розташований по вул. Центральній (колишній Леніна) в с. Велика Знамянка, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області. Право власності на цей житловий будинок позивач набув за договором дарування житлового будинку серії АЕР №663411, за яким ОСОБА_2 подарувала, а він прийняв цей житловий будинок в дар. Однак, земельна ділянка під будинком все ще рахується у власності за померлою ОСОБА_3 Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 була її дочка ОСОБА_2, однак остання померла 15.12.2015 р.

На сьогоднішній день позивач володіє житловим будинком та відкрито користується земельною ділянкою більше 15 років, доглядає за прибудинковою територією, слідкує за її станом. Вважає, що оскільки він не має правовстановлюючі документи на земельну ділянку, єдиним способом набути право власності на землю можливо лише за рішенням суду. У звязку з зазначеним позивач, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,18 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Камянсько-Дніпровський р-н, с. Велика Знамянка, вул. Центральна 267 за набувальною давністю.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, до суду надіслали заяви в яких просили справу розглядати у їх відсутність, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 22, 41, 42).

Представник відповідача виконкому Великознам?янської сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20, 34).

Ухвалою суду від 08.06.2018 р. провадження у справі було відкрито і призначено підготовче судове засідання на 25.06.2018 р., а ухвалою від 25.06.2018 року призначено справу до судового розгляду на 17.07.2018 року. У звязку з перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці (а.с. 31), розгляд справи було перенесено на 29.08.2017 р. (а.с. 32).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, вважає що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 19.06.1987 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу (а.с. 7).

09 січня 1996 року шлюб між подружжям було розірвано (а.с. 8).

14 жовтня 1999 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9).

Згідно з відповіді завідувача ОСОБА_4 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, видачу свідоцтва ніхто не звертався, спадкова справа не заведена (а.с. 21).

04 червня 2002 року ОСОБА_1 став власником житлового будинку №267, який розташований по вул. Центральній (колишній «Леніна») в с. Велика Знамянка, Камянсько-Дніпровського району Запорізької області на підставі договору дарування житлового будинку серії АЕР №663411, за яким ОСОБА_2 подарувала, а він прийняв цей житловий будинок в дар (а.с. 11).

Разом з цим, земельна ділянка під вищевказаним будинком рахується відповідно до державного акту на право приватної власності на землю за ОСОБА_3

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він володіє житловим будинком та відкрито користується земельною ділянкою більше 15 років, доглядає за прибудинковою територією, слідкує за її станом. За таких обставин позивач вважав, що має право набути право власності на земельну ділянку за набувальною давністю на підставі ст.344 ЦК України.

Для набуття ж права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те,що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК України особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до змісту положень ст. 344 ЦК України набуття права власності на майно за набувальною давністю є самостійною підставою набуття права власності.

Разом з тим, як зазначено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Як установлено судом, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач по справі Великознамянська сільська рада припинена як юридична особа 21.05.2018 року (а.с.37). Тобто, відповідач перестав бути субєктом правових відносин ще до початку звернення позивача зі своїми вимогами до суду 07.06.2018 р. (а.с. 3), з огляду на що дані відносини не допускають процесуального правонаступництва, а тому, суд був позбавлений відповідно до приписів ст. 55 ЦПК України, залучити до участі у справі правонаступника ОСОБА_4 міську раду Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, яка після обєднання громад є представницьким органом, який наділений повноваженнями на представництво інтересів територіальної громади с. Велика Знамянка та м. Камянка-Дніпровська.

Згідно ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава. У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред'явлено позов, суд відмовляє в позові до неналежного відповідача з цієї підстави і не повинен робити інших висновків, щодо обставин справи не пов'язаних із встановленням належності відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги до ОСОБА_4 міської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області не заявлялись, а Великознамянська сільська рада Камянсько-Дніпровського району Запорізької області не може бути відповідачем по даному спорі, оскільки, вона припинена як юридична особа, і саме права ОСОБА_4 міської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області зачіпляються рішенням суду.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В силу приписів ч. 2 ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Із розяснень викладених у п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (ч.ч. 1 та 2 ст. 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Виходячи з принципів диспозитивності та змагальності цивільного процесу, суд не вправі з власної ініціативи встановлювати якісь обставини, що мають значення для справи.

В той же час позивач розпорядився своїми процесуальними правами на свій розсуд, предявивши позов до не належної особи. Клопотання ж про залучення відповідного співвідповідача чи заміну на належного відповідача суду не подавав.

За таких обставин, з урахуванням того, що судом при розгляді справи встановлено, що до участі у справі не було залучено в якості належного відповідача ОСОБА_4 міську раду Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, тобто позов предявлено не до належного відповідача, який має відповідати за позовом, клопотання про залучення належного відповідача, стороною позивача не заявлялись, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст.ст. 3, 11, 12, 15, 16, 344 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 26, 48, 51, 55, 76-83, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-289, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (з урахуванням п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення складено 29 серпня 2018 року.

Суддя:ОСОБА_6