Ухвала

Іменем України

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 643/14312/14-ц

провадження № 61-34266ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., (суддя-доповідач), Мартєва С.Ю., Штелик С. П., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії та бездіяльності державних виконавців Московського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова (нині - Московський відділ Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області) та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися зі скаргою на дії державних виконавців, в якій просили: визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Габрієлової Н. Ю. щодо неповідомлення у встановленому порядку їх як боржників про відкриття виконавчого провадження № 3925149 від 17 серпня 2012 року, № 46975588 від 04 вересня 2012 року, № 33925185 від 17 серпня 2012 року, № 33925074 від 04 вересня 2012 року, № 33925012 від 17 серпня 2012 року, № 339925030 від 04 вересня 2012 року та про необхідність самостійного виконання рішень; визнати протиправними дії державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Габрієлової Н. Ю. щодо примусового виконання рішення у виконавчих провадженнях № 33925149 від 17 серпня 2012 року, № 46975588 від 04 вересня 2012 року, № 33925185 від 17 серпня 2012 року, № 33925074 від 04 вересня 2012 року, № 33925012 від 17 серпня 2012 року, № 339925030 від 04 вересня 2012 року без їх повідомлення про відкриття виконавчих проваджень та надання строку для самостійного виконання рішень; скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Габрієлової Н. Ю. про арешт їх майна та оголошення заборони на його відчуження, постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 01 червня 2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 33925149 від 17 серпня 2012 року, № 339925030 від 04 вересня 2012 року; скасувати постанови державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіної І. О. про закінчення виконавчих проваджень в частині пунктів про виділення в окремі провадження постанов про стягнення виконавчого збору та постанов про стягнення витрат на проведення виконавчих дій № 33925149 від 12 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження; № 33925074 від 12 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження; № 33925185 від 12 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження; № 46975588 від 12 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження; № 33925030 від 12 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження; № 33925012 від 12 листопада 2015 року про закінчення виконавчого провадження; визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіної І. О., яка полягає у нескасуванні накладених арештів на їх рухоме і нерухоме майно при ухвалені постанов про закінчення виконавчих проваджень № 33925149 від 17 серпня 2012 року; № 33925074 від 04 вересня 2012 року; № 33925185 від 17 серпня 2012 року; № 46975588 від 04 вересня 2012 року; № 33925030 від 17 серпня 2012 року; № 33925012 від 04 вересня 2012 року; зобов'язати державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Машкіну І. О. виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та з Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про обтяження № 12892265 від 20 серпня 2012 року про арешт квартири АДРЕСА_1, боржник ОСОБА_5, № 12892250 від 20 серпня 2012 року про арешт невизначеного майна, всього нерухомого майна ОСОБА_4

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року, у задоволенні скарги відмовлено.

28 травня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, направив до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що позичальник самостійно здійснив заходи щодо погашення заборгованості за кредитним договором, в рахунок її погашення було звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що належить їм на праві власності. Проте державними виконавцями безпідставно розпочато примусове виконання судового рішення без повідомлення боржників про відкриття виконавчого провадження, яким надано строк для добровільного виконання рішення суду. Зазначені дії призвели до винесення незаконних постанов про накладення арешту на їх майно, стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих д|й. Суди першої та апеляційної інстанції не надали оцінки зазначеним обставинам та необґрунтовано відмовили у задоволенні скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 15 червня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.

13 липня 2018 року (відповідно до відтиску поштового штемпеля на конверті) на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 червня 2018 року ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, направлено квитанцію про оплату судового збору у розмірі 352, 40 грн та зазначено реєстраційні номери облікової картки платника податків осіб, які подали касаційну скаргу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що з 2012 року на виконанні у Московському відділі державної виконавчої служби м. Харкова перебували виконавчі провадження № 3925149, № 33925074, № 33925012, № 339925030, № 46975588, № 46975597, № 46975593, № 46975592.

Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції протягом серпня-вересня 2012 року були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень № 33925149, № 46975588, № 33925185, № 33925074, № 33925012, № 339925030.

З метою забезпечення виконання рішень суду державним виконавцем накладено арешти на все рухоме та нерухоме майно боржників. Після спливу строку для добровільного виконання боржниками рішень суду винесенні постанови про стягнення з боржників виконавчого збору.

04 серпня 2015 року стягувач повідомив Державну виконавчу службу про сплату боргу боржниками.

12 листопада 2015 року Московським відділом ДВС Харківського міського управління юстиції винесені постанови про закінчення виконавчих проваджень, але без зняття арештів.

Статтею 447 ЦПК Українипередбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець протягом 3 робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій указує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що в разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим законом.

Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Крім того, положеннями частини третьої статті 27 визначено, що в разі отримання документального підтвердження повного виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Таким чином суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, урахувавши наведені норми матеріального і процесуального права та обставини справи дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Суди правильно вважали необґрунтованими доводи скарги щодо необізнаності заявників про наявність виконавчих проваджень, оскільки відповідно до витягу з журналу обліку особистого прийому громадян представник заявників неодноразово був на прийомі у начальника ВДВС.

Крім того, доводи касаційної скарги щодо неправомірних дій державних виконавців під час винесення постанов про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та накладення арешту на майно є безпідставними, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що під час виконання рішення суду державні виконавці діяли в межах та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», вжили всі необхідні заходи для виконання рішення суду.

За таких обставин доводи касаційної скарги не спростовують викладені у судових рішеннях висновки.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

З урахуванням того, що касаційна скарга є необґрунтованою та рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги ОСОБА_5, ОСОБА_4 на неправомірні дії державних виконавців та скасування постанов не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, суд на підставі пункту 5 частини другої та частини четвертої статті 394 ЦПК України відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394, статтею 390 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5, на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2018 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 02 травня 2018 року у справі за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на дії та бездіяльності державних виконавців Московського відділу Державної виконавчої служби м. Харкова (нині - Московський відділ Державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області) та скасування постанов.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді А. О. Лесько

С. Ю. Мартєв

С. П. Штелик