АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6028/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року

у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_3, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби Бородянського районного управління юстиції Київської обл. про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (надалі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернувся у суд із позовом до ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року позов ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» залишено без руху з підстав, що представник позивача зазначений як позивач та відповідно до прохальної частини позовної вимоги не висуває вимог до відповідача, в також у позові не міститься посилань на докази того, що майно, звільнити з-під арешту яке просить товариство, знаходиться саме в Шевченківському районі м. Києва.

За наведених підстав, позивачу рекомендовано уточнити зміст позовних вимог, викласти обставини, якими обґрунтовано вимоги та зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також визначитися із суб'єктним складом та надати суду виправлену редакцію позовної заяви відповідно до кількості учасників процесу, у звязку з чим надано строк для усунення недоліків- протягом десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

У подальшому, ухвалою того ж суду від 11 травня 2018 року позов визнано неподаним й повернуто позивачу на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у позові правильно визначено суб'єктний склад й вимоги у відповідності до п. 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року заявлено до боржника

Щодо підсудності справи Шевченківському районному суду м. Києва скаржником, з посиланням на ч. 2 ст. 30 ЦПК України, вказано, що у позовній заяві, зазначені підстави та надано докази щодо цього.

Так, відповідно до акту прийому-передачі транспортний засіб FIAT, модель DOBLO, тип легковий універсал-В, 2007 р.в., д.р.н. НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, було передано ПАТ «УкрСиббанк» на зберігання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 21 грудня 2015 року, й майно, з якого позивач просить зняти арешт, знаходиться у Шевченківському районі за адресою : АДРЕСА_1

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Сторони по справі про розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні повідомлені належно, відзивів на скаргу не подано (а.с.76-78).

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту.

За правилом ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України, суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє дотримання позивачем вимог статей 175 і 177 ЦПК України щодо форми та змісту позовної заяви.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява подається в письмовій формі. Даною статтею також встановлено ряд вимог, яким повинна відповідати позовна заява.

Відповідно до вимог статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Залишаючи подану по справі позовну заяву без руху з наступним визнанням неподаною й її повернення позивачу, районний суд виходив з того, що зазначені в ухвалі недоліки усунуто не було, в той час як позовна заява за формою і змістом не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України.

Разом з тим, погодитися з висновками районного суду неможливо, враховуючи наступне.

Статтею 20 ЦК України встановлено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Стаття 175 ЦПК України вимагає, щоб в позовній заяві було зазначено зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, подана по справі позовна заява складена з урахуванням положень ст. 175 ЦПК України, оскільки містить всі, визначені даною статтею, обов'язкові реквізити. В позовній заяві докладно зазначено майно, яке просить позивач звільнити з-під арешту, його місцезнаходження, а також підстави до його накладення.

Заявлені товариством позовні вимоги викладені в чіткій, ясній і зрозумілій формі.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, визначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Відповідно до змісту позову, відповідачем у справі зазначено боржника за кредитними зобов'язаннями - ОСОБА_3, а ВДВС Бородянського районного управління юстиції Київської обл., - як третю особу, що узгоджується зі змістом п. 2 зазначених роз'яснень постанови Пленуму.

Залишив суд поза увагою й долучені до позовної заяви докази того, що рухоме майно, арешт з якого просить зняти позивач, знаходиться на території Шевченківського району м. Києва.

На підтвердження вказаних доказів, до позовної заяви долучено акт прийому-передачі транспортного засобу - автомобіля FIAT, модель DOBLO, тип легковий універсал-В, 2007 р.в., д.р.н. НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, було передано ПАТ «УкрСиббанк» на зберігання ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 21 грудня 2015 року (а.с.39-40).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди нерухомого майна № В1/2018 від 29 грудня 2017 року, укладеного між СПД «ОСОБА_4» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та доданого до позову, об'єкт оренди знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.41-55).

Згідно п. 8.2.18 договору оренди від 29 грудня 2017 року, до сервісного обслуговування входить утримання та обслуговування трьох машиномісць на території комплексу за адресою: АДРЕСА_1 й за змістом позову, за вказаною адресою зберігається предмет застави.

Доказів реалізації вищевказаного транспортного засобу матеріали справи не містять.

Зміст позову свідчить про те, що позивачем у справі є ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», а представник Даніліна Н.С. діє в інтересах товариства.

До того ж, районний суд в як сторону спору зазначав саме товариства, а не його представника.

Зазначені обставини свідчать про поспішність висновків районного суду за наведених в ухвалі підставах визнавати подану по справі позовну заяву неподаною з наступним поверненням позивачу.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду на викладене, ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2018 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до того ж суду.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: