Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 161/6575/16-ц

провадження № 61-10336св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

представники позивача: Сафір Федір Олегович, Приходько Леся Олександрівна, Місюра ІринаВасилівна,

відповідач - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук (Масалова)Марина Володимирівна,

представник відповідача - Хотинець Мирослава Устимівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук Марини Володимирівни на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2016 року в складі судді Рудської С. М. та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року в складі колегії суддів: Федонюк С. Ю., Лівандовської-Кочури Т. В., Свистун О. В.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М. В. про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документа та зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року, що набрало законної сили, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на іпотечне майно задоволено. Вважало, що зазначеним рішенням суду йому надано право продажу господарських приміщень /А-2/, загальною площею 198,9 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1, які були предметом іпотеки, для задоволення вимог за кредитним договором від 10 січня 2008 року № 212/м. Зазначало, що для продажу вищевказаного іпотечного майна були необхідні правовстановлюючі документи, а саме: договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, що посвідчений 10 січня 2008 року за № 25 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Вовчук М. В. Враховуючи те, що банк не був стороною вищевказаного договору купівлі-продажу, такий договір у нього відсутній, а тому відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону України «Про нотаріат» він позбавлений можливості відчужити зазначений вище предмет іпотеки. ПАТ КБ «ПриватБанк» зверталося до відповідача із заявою про видачу дубліката договору купівлі-продажу, проте йому було відмовлено у вчиненні цієї нотаріальної дії.

З урахуванням викладеного, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Вовчук М. В. у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 03 грудня 2015 року; зобов'язати відповідача видати банку дублікат договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Вовчук М. В. та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня 2016 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк»задоволено.

Зобов'язано приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Вовчук (Масалову) М.В. видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідченого 10 січня 2008 року за № 25 приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Вовчук(Масаловою) М. В.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що судовим рішенням, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, ПАТ КБ «ПриватБанк» надані всі необхідні повноваження для здійснення продажу майна, власником якого є ОСОБА_7, проте позивач не може укласти договір купівлі-продажу через відсутність у нього правовстановлюючого документа на дане майно, тому відмова нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документу позбавляє банк можливості реалізувати предмет іпотеки, на підставі чого позов банку підлягає задоволенню.

У жовтні 2016 року приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М. В. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, з урахуванням уточнень, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що підставою для видачі дубліката договору купівлі-продажу є його втрата або зіпсування, а суб'єктами, які мають право на його отримання є особи, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, тому нездійснення відповідачем цієї нотаріальної дії не може вважатись обмеженням права банку на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 444 320,75 доларів США, що еквівалентно

1 041 878,35 грн, за кредитним договором від 10 січня 2008 року № 212/м звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: господарські приміщення /А-2/, загальною площею 198,9 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки

ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу, в тому числі нотаріального укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іншою особою-покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки у розмірі 420 970,00 грн, будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Власником зазначеного вище предмета іпотеки є ОСОБА_7

Листом приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М. В. від 24 лютого 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було роз'яснено порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відомостей, які б свідчили про відмову нотаріуса у видачі дубліката договору купівлі-продажу, такий лист не містить.

У частині першій статті 53 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону, видається дублікат втраченого документа.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про нотаріат» довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії.

Наведені правові норми передбачають видачу дубліката лише у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом. Перелік підстав видачі дубліката документа є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає.

У випадку звернення до нотаріуса за отриманням дубліката нотаріального документа з інших підстав, ніж передбачені статтею 53 Закону України «Про нотаріат», зокрема у зв'язку з отриманням права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу, у нотаріуса відсутні правові підстави для видачі банку дубліката нотаріально посвідченого документа.

Крім того, коло осіб, яким надано право отримати дублікат утраченого або зіпсованого документа, не підлягає розширювальному тлумаченню, оскільки порушуватиме права учасників відповідних правовідносин та нотаріальної таємниці, визначеної статтею 8 Закону України «Про нотаріат».

Отже, іпотекодержатель не має права на отримання дубліката правовстановлюючого документа на предмет іпотеки, оскільки статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки та йому не надано інших правомочностей, які б входили до змісту права на продаж предмета іпотеки.

У такому випадку правовстановлюючим документом (у розумінні документа, який підтверджує його право власності на предмет іпотеки) є відповідне судове рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Об'єднаноїПалати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року № 61-18384сво18, в якій були встановлені подібні правовідносини та аналогічні фактичні обставини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області ВовчукМарини Володимирівни задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 22 вересня

2016 року скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук МариниВолодимирівни про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дубліката правовстановлюючого документа та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В. П. Курило