ПОСТАНОВА

Іменем України

12 грудня 2018 року м. Кропивницький

справа № 392/1524/17

провадження № 22-ц/4809/521/18

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Письменного О.А., Суровицької Л. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1, представник за довіреністю - ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4, представник - адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2018 року у складі судді Березія Ю. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про припинення договору оренди землі шляхом його розірвання.

Зазначав, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,1002 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району. Між попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір оренди від 29 червня 2016 року. Відповідно до п.40 договору оренди перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Він, як власник не може вільно володіти, користуватися, розпоряджатися земельною ділянкою.

Просив припинити шляхом розірвання договір оренди землі від 29 червня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, зобов?язати відповідача передати йому земельну ділянку, скасувати право оренди на земельну ділянку.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2018 року позов задоволено. Припинено шляхом розірвання договір оренди землі від 29 червня 2016 року, укладений від імені орендодавця ОСОБА_6 і орендаря ОСОБА_4 щодо оренди земельної ділянки площею 5,1002 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району, зобов?язано ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 земельну ділянку, скасовано право оренди земельної ділянки.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем було самостійно внесено зміни в п.40, вчинивши закреслення слів «не є». В примірнику договору, який надав відповідач відсутні будь-які зміни в п.40, однак суд його не взяв до уваги. Під час розгляду цивільної справи № 392/560/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про визнання договору міни спірної земельної ділянки недійсним, ОСОБА_1 вважав, що укладення ним договору міни не є підставою для розірвання договору оренди землі між попереднім власником та ОСОБА_4 Цей факт також не був взятий судом до уваги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що договір оренди землі був поданий на реєстрацію ОСОБА_4, копію договору він передав ОСОБА_6, а вона в свою чергу йому. Посилання відповідача, що він в односторонньому порядку вніс виправлення в п.40 договору оренди є помилковим, оскільки спростовується примірником договору, який надав державний реєстратор (а.с.154-158).

Апеляційне провадження відкрито 16 листопада 2018 року (а.с.147), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 12 грудня 2018 року (а.с.160).

В засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, між власником земельної ділянки ОСОБА_6 та ОСОБА_4 29 червня 2016 року укладений та в установленому законом порядку зареєстрований договір оренди земельної ділянки площею 5,1002 га на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, строк дії договору 8 років. Пунктом 40 оригіналу договору, який зберігається у державного реєстратора та наданого за запитом суду, передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.8-10,24,26-29).

24 вересня 2017 року позивач набув право власності на зазначену земельну ділянку (а.с.35-37,38).

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства (ст.526 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Оскільки пунктом 40 договору оренди від 29 червня 2016 року передбачена можливість його розірвання в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, включає право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору. При укладенні договору оренди з відповідачем досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі й підстав його розірвання при зміні власника земельної ділянки. Відмова у розірванні спірного правочину суперечитиме його умовам, з якими погодився сам відповідач.

Доводам відповідача про наявність між ним та ОСОБА_6 домовленості , що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору, суд дав належну оцінку за правилами ст.89 ЦПК України та правильно зазначив, що ці доводи спростовуються укладеним між ними договором оренди.

В примірнику договору оренди, який є у позивача, також відсутня засвідчена підписами сторін відмітка, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору (а.с.81-82).

Суд надав належну оцінку доказам, правильно здійснив тлумачення закону з урахуванням установлених обставин справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, зокрема, змісту п.40 договору оренди, однак підстави для переоцінки доказів апеляційним судом відповідно до ст.367 ЦПК України відсутні.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішенняМаловисківського районного суду Кіровоградської області від 19 квітня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 17 грудня 2018 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: О. А.Письменний

Л. В. Суровицька