печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 серпня 2018 року Печерський районний суд міста Києва

у складі:

головуючого судді - Писанця В.А.,

при секретарі - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем її проживання або перебування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2007 року по 30 серпня 2017 року, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після розірвання шлюбу у сторін почали виникати розбіжності щодо визначення місця проживання дитини, у зв'язку із чим позивач вважає, що малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повинен проживати разом з нею, оскільки вона працевлаштована, має регулярний дохід, що дозволяє сина забезпечити всім необхідним. Позивач може створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальною забезпеченості.

Також зазначила, що протягом всього часу, а саме з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, син постійно вказує на своє бажання проживати разом з нею, у зв'язку з тим, що дуже прив'язаний до позивача як до матері.

Вважає, що проживання сина разом з нею відповідає його інтересам.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач.

Треті особи Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації та Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністраціїв судове засідання своїх представників не направили, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надавши висновки про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2007 року по 30 серпня 2017 року, що підтверджується рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін народився син ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 30 серпня 2017 року шлюб укладений між сторонами було розірвано.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу, син сторін ОСОБА_3 залишився проживати разом з позивачем та періодично з відповідачем.

Позивач просила визначити місце проживання ОСОБА_3, з нею, за місцем її проживання або перебування, посилаючись на те, що протягом всього часу, а саме з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, син постійно вказує на своє бажання проживати разом з нею, у зв'язку з тим, що дуже прив'язаний до позивача як до матері.

Також, зазначила, що вона працевлаштована та має регулярний дохід, що дозволяє забезпечувати сина всім необхідним, позивач може створити всі необхідні умови для проживання, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини.

Відповідно до ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання.

Статтею 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім виняткових обставин, відокремлюватися від матері. Суспільство і органи влади повинні забезпечити необхідний догляд за дітьми, які залишилися без піклування сім'ї або без адекватних засобів підтримки.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 забезпечена житлом, в будинку створені належні умови для проживання дитини. Позивач належним чином виконує свої обов'язки, створила всі умови для повноцінного розвитку сина ОСОБА_3

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Виходячи з викладеного вище, обставин, встановлених судом, суд приходить до висновку, що проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідає інтересам дитини, у зв'язку з чим суд вважає необхідним визначити місце проживання сина сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, які складаються з суми судового збору 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 157, 159, 160 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою: АДРЕСА_1, або за місцем її проживання чи перебування.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3, судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду міста Києва через Печерський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3;

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя В. А. Писанець