Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 640/6853/16-ц

провадження № 61-15704св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Крата В. І. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

відповідач - Інститут тваринництва Національної академії аграрних наук України,

треті особи: ОСОБА_3, Національна академія аграрних наук України,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана ОСОБА_4, на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року у складі судді Чередник В. Є., та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року у складі суддів: Бездітка В. М., Коваленко І. П., Овсяннікової А. І.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, третя особа: ОСОБА_3, Національна академія аграрних наук України про скасування та визнання наказів незаконними.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі контракту, укладеного 12 грудня 2014 року між Національною академією аграрних наук України (далі - НААН України) та ОСОБА_2, його призначено на посаду директора державного підприємства «Дослідне господарство «Гонтарівка» (далі - ДП «ДГ« Гонтарівка») Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України (далі - ІТ НААН України) терміном до 11 грудня 2015 року.

Відповідно до пункту 79 Статуту НААН України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 315 від 28 березня 2012 року, керівники наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні академії, призначаються на посаду і звільняються з посади шляхом укладення і розірвання (припинення дії) укладеного з ними президентом академії контракту в порядку, передбаченому законодавством. Контракт укладається на період до п'яти років. Керівник наукової установи не може займати посаду понад 10 років. Після закінчення строку контракту НААН України разом з ІТ НААН України проводилася підготовка пакету документів щодо продовження дії контракту директору ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України ОСОБА_2 До підписання нового контракту за ним в ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України зберігалися усі повноваження передбачені контрактом від 12 грудня 2014 року.

Листом НААН України від 03 березня 2016 року №11-10/26, адресованим на ім'я директора ІТ НААН України ОСОБА_3, НААН України повідомила, що розглянувши подання Вовчанської РДА Харківської області, дає свою згоду на продовження строку контракту на один рік з директором ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України ОСОБА_2 Листом НААН України №11-10/67 від 07 квітня 2016 року було повідомлено, що листом НААН України №10/26 від 03 березня 2016 року, відповідно до Статуту НААН було погоджено продовження терміну дії контракту ОСОБА_2 на новий строк. Отже, директор ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України ОСОБА_2 був призначений на посаду у спосіб та порядку визначеному чинним законодавством України і протягом часу з 12 грудня 2014 року по цей час здійснював власні повноваження в межах укладеного з ним контракту.

Наказом від 04 квітня 2016 року №50/к, підписаним директором ІТ НААН України ОСОБА_3 припинено повноваження ОСОБА_2 на посаді директора ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України з 04 квітня 2016 року на час проведення перевірок та відстороняє його від виконання обов'язків директора. Наступним наказом директора ІТ НААН України №51/к від 04 квітня 2016 року ОСОБА_3, звільнено з посади заступника директора з науково-координаційної роботи ІТ НААНУ ОСОБА_6, у зв'язку з переведенням до ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України та покладено на нього обов'язки директора цього державного підприємства з 05 квітня 2016 року.

Лозівським міськрайонним управлінням юстиції Харківської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі вказаних наказів директора ІТ НААН України ОСОБА_3 06 квітня 2016 року внесено запис, яким відсторонено керівника ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України ОСОБА_2 та призначено виконуючим обов'язки директора ОСОБА_6

Крім того, незаконність наказів директора ІТ НААН України ОСОБА_3 №50/к від та №51/к від 04 квітня 2016 року підтверджується наказом НААН України №42/к від 07 квітня 2016 року, відповідно до якого виконання обов'язків директора ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України на період хвороби директора ОСОБА_2 покладено на заступника директора з управління фінансами та економіки підприємства ОСОБА_5 У зв'язку із закінченням дії контракту ОСОБА_3 - директора ІТ НААН України на підставі наказу НААН України №38-к від 06 квітня 2016 року звільнено із займаної посади з 15 квітня 2016 року та наступним наказом НААН України №39-к від 06 квітня 2016 року призначено директором цього інституту - ОСОБА_8

Тому просив про визнання в цілому незаконним та скасування наказу Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України № 50/к від 04 квітня 2016 року «Про припинення повноважень та відсторонення від виконання обов'язків директора ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН» ОСОБА_2» та про визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України № 51/к від 04 квітня 2016 року «Про звільнення ОСОБА_6 з посади заступника директора з науково-координаційної роботи ІТ НААНУ, покладення на ОСОБА_6 виконання обов'язків директора ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН».

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року, у задоволені позову відмовлено.

Рішення судів мотивовано тим, що не встановлено порушення прав позивача при винесені оскаржених наказів. Наказом від 04 лютого 2016 року № 50/к «Про припинення повноважень та відсторонення від виконання обов'язків директора ДП «ДГ«Гонтарівка» ІТ НААН - ОСОБА_2 були припинені повноваження ОСОБА_2 на посаді директора ДП «ДГ «Гонтарівка» ІТ НААН України з 04 квітня 2016 року на час проведення перевірок, від виконання обов'язків директора ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН відсторонено. Тобто, вказаним наказом відбулось саме відсторонення ОСОБА_2 від виконання обов'язків директора на час проведення перевірок, що погодження з НААН України не потребує, а не звільнення з посади директора ДП «ДГ«Гонтарівка» ІТ НААН».

При цьому апеляційний суд вказав, що в судовому засіданні було встановлено, що на момент розгляду справи в апеляційній інстанції ОСОБА_2 подав заяву про своє звільнення за власним бажання з займаної посади. Цей факт підтверджує те, що оскаржуваними наказами ОСОБА_2 не було звільнено з посади і спростовує його доводи зазначені в апеляційній скарзі про його звільнення на підставі оскаржених наказів.

У січні 2017 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, у якій просив скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому посилався на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На обґрунтування касаційної скарги вказував, що судами не встановлено передбачених статтею 46 КЗпП України підстав для відсторонення ОСОБА_2 та підстав, які надають таке право не роботодавцю, а директору ІТ НААН. Крім того, суди не врахували, що директор ІТ НААН ОСОБА_3 за відсутності компетенції і правових підстав не лише обмежив трудові функції працівника до якого він не має безпосереднього відношення (відсторонив його від роботи), а й одночасно звільнив його із займаної посади.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження.

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року справа призначена до судового розгляду.

Колегія суддів відхиляє аргументи, які викладені в касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що відповідно до наказу директора ІТ НААНУ ОСОБА_3 № 50/к від 04 квітня 2016 року «Про припинення повноважень та відсторонення від виконання обов'язків директора ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН - ОСОБА_2 припинено повноваження ОСОБА_2 на посаді директора ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН України з 04 квітня 2016 року на час проведення перевірок, від виконання обов'язків директора ДП «ДГ «Гонтарівка» Інституту тваринництва НААН відсторонено.

Відповідно до статті 1 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Встановивши, що права позивача не порушені, суди зробили правильний висновок про відмову у задоволенні позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення постановлена без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв'язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржені рішення без змін.

Оскільки скарга залишена без задоволення, то судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка підписана ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2016 та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. І. Крат

В. П. Курило