Ухвала

22 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 641/5762/15-ц

провадження № 61-6882св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М .Є.,

суддів: Антоненко Н .О., Журавель В. І., Коротун В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Андезіт, ЛТД»,

представник ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року у складі судді Богдан М. В. та рішення та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року у складі колегії суддів: Карімової Л. В.,

Бурлака І. В., Яцини В. Б.,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Андезіт, ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД») про стягнення моральної шкоди та безпідставно отриманих коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 17 березня 2003 року його було прийнято до складу учасників ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД». У період з 18 березня 2005 року по 21 березня 2005 року ним зроблені перекази на загальну суму 22 147,00 грн, з призначенням платежу поповнення статутного фонду, що підтверджено довідкою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»). Рішенням загальних зборів учасників ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» його виключено зі складу учасників товариства, проте належних йому до виплати вартості частки учасника товариства коштів не виплачено. Рішенням Господарського суду Харківської області від 20 січня 2012 року у справі № 29/595-08 у задоволенні його позову до ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» в частині стягнення частки у статутному капіталі товариства при його виключенні зі складу засновників у розмірі 22 147,00 грн було відмовлено з підстав того, що ці правовідносини виникли не з корпоративних правовідносин. У зв'язку із чим ОСОБА_2 посилався на те, що сплачені ним кошти у якості внеску до статутного капіталу ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» у розмірі 22 147,00 грн є його власністю та у відповідності до статті 1212 ЦК України мають статус безпідставно набутих відповідачами.

З урахуванням викладеного, ОСОБА_2 просив суд, стягнути з відповідачів на його користь безпідставно отримані кошти у розмірі 63 778,04 грн, які складаються з: частки у статутному капіталі товариства при його виключенні зі складу його засновників у розмірі 22 147,00 грн, нарахованих на цю суму відсотків - 6 985,71 грн, нарахованих інфляційних - 32 650,28 грн та 3 % річних - 1 995,05 грн.

Крім того, посилаючись на неправомірність бездіяльності відповідачів щодо повернення належних йому коштів, ОСОБА_2 вважав, що йому було завдано моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн, яку він також просив стягнути з відповідачів.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада

2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова

від 21 грудня 2015 року доповнено рішення Комінтернівського районного суду

м. Харкова від 11 листопада 2015 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі

1 637,78 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року рішення Комінтернівського районного м. Харкова від 11 листопада 2015 року залишено без змін. Додаткове рішення Комінтернівського районного суду

м. Харкова від 21 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про компенсацію судових витрат за рахунок держави.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення 3 350,00 грн скасовано та провадження у цій частині закрито.

Роз'яснено ОСОБА_2, що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції господарського суду.

Закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявлена позивачем вимога про стягнення з ТОВ фірма «Андезіт, ЛТД» внесених ним на рахунок фірми грошових коштів у виді поповнення статутного фонду, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

У липні 2016 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, постановляючи ухвалу від 23 червня 2016 року про закриття провадження у справі в частині стягнення 3 350,00 грн з відповідачів з підстав того, що розгляд цього спору відноситься до юрисдикції господарського суду, не врахував, що зазначені кошти повинні бути стягнуті на підставі вимог статті 1212 ЦК України, як фактично належні на праві власності позивачу і набуті відповідачем без достатньої правової підстави, яка у даному випадку при зверненні до господарського суду була визначена як поповнення статутного капіталу товариства, що не потребує додаткових доказувань у суді при розгляді цієї цивільної справи, участь у якій беруть ті самі особи щодо яких встановлені ці обставини. Крім того, посилався на те, що судом першої інстанції справа була розглянута, підсудність не змінена, на підставі рішення господарського суду щодо встановленого факту щодо того, що відповідач у господарському суді заперечував, що вказані грошові кошти були внесені саме як внесок до статутного капіталу товариства та вказував, що рішень про збільшення статутного капіталу товариства загальними зборами не приймалось, а позивач не надав достатніх доказів, у суду відсутні підстави стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, сплачених на рахунок відповідача, саме як внеску щодо поповнення статутного капіталу товариства, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до цивільного суду відповідно до статті 1212 ЦК України з даним позовом.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

08 лютого 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України питання про передачу справи на розгляд палати, об'єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостійстатті 403 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки касаційна скарга містить доводи щодо порушення судами правил предметної юрисдикції.

Керуючись частиною шостою статті 403, частинами першою та четвертою статті 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У Х В А Л И В :

Справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Андезіт, ЛТД» про відшкодування моральної шкоди та стягнення безпідставно отриманих коштів передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

В. М. Коротун

В.П. Курило