ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року

м.Суми

Справа №583/37/18

Номер провадження 22-ц/788/1048/18

Апеляційний суд Сумської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

представника відповідача Гетьманського національного природного парку Тютюнника Вячеслава Володимировича та третьої особи ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Гетьманського національного природного парку на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року в складі судді Сидоренка Р.В., ухваленого у м. Охтирка, повний текст якого складений 12 квітня 2018 року,

в с т а н о в и в:

Статтею 351 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

У січні 2018 року ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Гетьманського національного природного парку, який уточнив в процесі розгляді справи та остаточно просив визнати незаконними підстави його звільнення, поновити на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду І категорії Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення Гетьманського національного природного парку, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 послався на те, що 31 серпня 2015 року його було призначено на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду І категорії Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення Гетьманського національного природного парку, а наказом від 08 грудня 2017 року за № 28-к він був звільнений із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин своїх посадових обов'язків.

Позивач вважав звільнення незаконним, оскільки сумлінно виконував свої посадові обов'язки і в його діях були відсутні дисциплінарні проступки. Зокрема, попередній наказ від 04 жовтня 2017 року за № 46, яким йому було оголошено догану за неналежне виконання посадових обов'язків, позивач вважав незаконним з огляду на те, що на території, яку він обслуговує, невстановлені особи розпалили кострища, зрубали два дерева та засмітили територію у його неробочий час. Відтак, він не зміг вжити заходів як до правопорушників, так і до усунення наслідків вчинених ними порушень. Крім того, друге дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення догани, яке було накладено на нього на підставі наказу від 20 листопада 2017 року за № 56, було застосовано відповідачем з пропуском строку щодо цього, адже дисциплінарний проступок було виявлено ще 13 жовтня 2017 року, тобто, пізніше одного місяця з дня його виявлення.

Також позивач не погодився із актом від 05 грудня 2017 року щодо проведення перевірки відпрацьованого працівниками робочого часу, в якому зазначено, що ОСОБА_3 того дня був відсутній на своєму робочому місці більше трьох годин без поважних причин.

Посилаючись на те, що внаслідок звільнення перебував у стресовому стані, так як він і його сім'я залишились без засобів для існування, а також на те, що внаслідок незаконного звільнення він зазнав душевних страждань, так як змушений був витрачати додаткові зусилля для організації свого життя, вважав, що внаслідок винних протиправних дій відповідача йому була заподіяна моральна шкода, яку оцінив в сумі 10000 грн та просив стягнути на свою користь.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано наказ виконуючого обов'язки директора Гетьманського національного природного парку № 46 від 04 жовтня 2017 року про оголошення догани ОСОБА_3.

Визнано незаконним і скасовано наказ виконуючого обов'язки директора Гетьманського національного природного парку № 56 від 20 листопада 2017 року про оголошення догани інспектору з охорони природно-заповідного фонду І категорії Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення ОСОБА_3.

Визнано незаконним і скасовано наказ виконуючого обов'язки директора Гетьманського національного природного парку № 28К від 08 грудня 2017 року про звільнення з роботи ОСОБА_3.

Поновлено ОСОБА_3 на посаді інспектора з охорони природно-заповідного фонду І категорії Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення Гетьманського національного природного парку з 09 грудня 2017 року.

Стягнуто з Гетьманського національного природного парку на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 12651 грн 40 коп. та заподіяну моральну шкоду в сумі 3000 грн, а всього 15651 грн 40 коп., з наступним відрахуванням всіх необхідних платежів та податків при видачі грошової суми.

Стягнуто з Гетьманського національного природного парку на користь держави 1409,60 грн судового збору.

На підставі ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_3.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Гетьманський національний природний парк, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що позивач не був ознайомлений з оскаржуваним наказом від 04 жовтня 2017 року про оголошення йому догани, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач пояснив, що зміст оскаржуваного наказу був оголошений на зборах працівників Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення Гетьманського національного природного парку, де був присутнім і він. Відповідач також не погодився з висновком суду про те, що в оскаржуваних наказах не встановлено час та обставини вчинення позивачем дисциплінарних проступків, адже факти допущених ОСОБА_3 порушень підтверджені іншими доказами.

Що стосується висновку суду про те, що відповідач пропустив строк застосування до позивача другого дисциплінарного стягнення, то відповідач зазначив, що дані про допущені позивачем порушення під час виконання трудових обов'язків стали відомі керівництву лише 30 жовтня 2017 року, тому, на думку відповідача, саме з цього часу почав спливати строк для застосування дисциплінарного стягнення.

Крім того, відповідач в апеляційній скарзі послався і на те, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що незважаючи на накладені дисциплінарні стягнення та неодноразові усні попередження, ОСОБА_3 не змінив ставлення до виконання своїх посадових обов'язків, що виразилось у його відсутності на робочому місці 05 грудня 2017 року з 13 години 30 хв. до 16 години 40 хв., про що був складений відповідний акт від 05 грудня 2017 року.

Відтак, відповідач вважає, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм чинного законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Від позивача в установлений судом строк не надходило письмового відзиву чи заперечень на апеляційну скаргу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Гетьманського національного природного парку Тютюнника В.В. і третьої особи ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом директора Гетьманського національного природного парку від 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду інспектора з охорони природно-заповідного фонду І категорії Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення Гетьманського національного природного парку (т. 1, а.с. 20).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 2.8, 2.13, 2.14 посадової інструкції інспектора з охорони природно-заповідного фонду, з якою позивач був ознайомлений під розписку 01 вересня 2015 року, до його посадових обов'язків входило:

- здійснення державного контролю за дотриманням встановленого режиму охорони на території обходу або іншій закріпленій території в межах установи природно-заповідного фонду;

- надання вказівок щодо усунення порушень природоохоронного законодавства, правил пожежної безпеки, встановленого порядку ведення господарських робіт і природокористування;

- здійснення заходів щодо захисту об'єктів рослинного і тваринного світу, їх генетичного фонду;

- ведення роз'яснювальної роботи серед населення щодо запобігання порушенням режиму охорони заповідної території і правил пожежної безпеки;

- у разі виявлення факту порушень в його охоронній зоні повідомити про це безпосередньому керівникові у підпорядкуванні якого перебуває (т. 1, а.с. 11-14).

Згідно з п. 5.6 колективного договору, прийнятого на загальних зборах трудового колективу Гетьманського національного природного парку від 07.04.2012 р., у працівників НПП був встановлений ненормований робочий день. Щорічна додаткова відпустка встановлюється працівникам НПП за ненормований робочий день тривалістю до 7 календарних днів згідно з додатком № 3 (т. 1, а.с. 15-19).

Як вбачається з акта обстеження обходу № 5, закріпленої за інспектором ОСОБА_3 майстерської дільниці № 2 Охтирського ПНДВ від 11 вересня 2017 року, комісією у складі начальника Охтирського ПНДВ, майстра з охорони дільниці № 1 та в.о. майстра з охорони природи дільниці № 2 було проведено обстеження обходу № 5, закріпленої за позивачем майстерської дільниці, та виявлено самовільний поруб двох сироростучих дерев вільхи, діаметром 30 см, поблизу с. Доброславівка в кварталі № 43 Охтирського ПНДВ, а також численні місця кострищ у невстановлених для цього місцях та засмічення території (т. 1, а.с. 21).

В пояснювальній записці від 12 вересня 2017 року позивач послався на те, що і самовільний поруб, і кострища, і засмічення території створені в його неробочий час і, оскільки територія велика за площею, тому він виявив вказані порушення не одразу, зазначивши також, що зі своїми посадовими обов'язками він справляється добре (т. 1, а.с. 23).

На підставі наказу в.о. директора Гетьманського національного природного парку від 04 жовтня 2017 року за № 46 ОСОБА_3 було оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків (т. 1, а.с. 24).

В подальшому, на підставі наказу в.о. директора Гетьманського національного природного парку від 11 жовтня 2017 року за № 48 «Про проведення планової ревізії території» було створено комісію для проведення планової ревізії інспекторських обходів та територій, що увійшли до складу парку без вилучення у землекористувачів, в ході якої було заплановано провести планову ревізію інспекторських обходів та територій в термін з 12 жовтня 2017 року по 31 жовтня 2017 року, а акти ревізії та звіт про роботу комісії надати до 31 жовтня 2017 року (т. 1, а.с. 25).

З висновку комісії, викладеному в акті планової ревізії території Гетьманського НПП від 13 жовтня 2017 року за № 14 вбачається, що обхід майстерської дільниці № 2 знаходиться в неналежному санітарному стані, присутнє засмічення території та кострища на ґрунті. За висновком комісії інспектор ОСОБА_3 не в повній мірі виконує свої посадові обов'язки (т. 1, а.с. 26).

Як зафіксовано у звіті про проведення планової ревізії території Гетьманського НПП від 30 жовтня 2017 року, під час проведення планової ревізії, в тому числі в Охтирському ПНДВ, були виявлені порушення та недоліки. Зокрема, засмічення, місця кострищ на ґрунті на території майстерської дільниці № 2 (майстер ОСОБА_5.) в обході № 5 (інспектор ОСОБА_3) в кв. 33, вид. 11, кв. 43, вид. 2, кв. 44, вид. 8, що свідчить про незадовільний стан обходу та невиконання інспектором своїх посадових обов'язків у повному обсязі. З висновку комісії вбачається, що керівництву було запропоновано вжити дисциплінарних стягнень на інспекторів з охорони природно-заповідного фонду, в тому числі і на ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 27-29).

В пояснювальній записці від 03 листопада 2017 року позивач виявлені місця кострищ та засмічення території пояснив тим, що сміття накидають відпочиваючі в його неробочий час, а також вночі палять кострища. Засмічення було прибрано, кострища закидані і прибрані в день ревізії та ліквідовані. Також він зазначив, що свої обов'язки виконує вчасно у робочий час та в повному обсязі (т. 1, а.с. 30).

На підставі наказу в.о. директора Гетьманського національного природного парку від 20 листопада 2017 року за № 56 ОСОБА_3 за неналежне виконання своїх посадових обов'язків було оголошено догану, про що він був повідомлений під розписку (т. 1, а.с. 31).

Крім того, 05 грудня 2017 року комісією у складі начальника відділу державної охорони природно-заповідного фонду, начальника Охтирського ПНДВ та інспектора з охорони природно-заповідного фонду була проведена перевірка відпрацювання робочого часу працівниками майстерських дільниць № 1 та № 2 Охтирського ПНДВ, в результаті якої виявлено відсутність на робочому місці (на закріпленому обході № 5 майстерської дільниці № 2) інспектора з охорони природно-заповідного фонду ОСОБА_3 з 13 години 30 хв. по 16 годину 40 хв. 05 грудня 2017 року з невідомих причин, про що був складений відповідний акт (т. 1, а.с. 95).

Наказом в.о. директора Гетьманського національного природного парку від 08 грудня 2017 року за № 28-к позивача ОСОБА_3 було звільнено з посади інспектора з охорони природно-заповідного фонду І категорії Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин своїх посадових обов'язків, згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України (т. 1, а.с. 32).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в другому та третьому наказах про застосування стягнень відповідач не вказав, за які саме порушення трудової дисципліни на позивача були накладені такі стягнення як догана і звільнення, коли такі порушення мали місце та у чому вони виразились. Також суд послався на те, що перший наказ від 04 жовтня 2017 року не був оголошений позивачу під розписку.

Встановивши вказані обставини, суд визнав незаконними і скасував оскаржені накази, поновив позивача на роботі та стягнув з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09 грудня 2017 року по 12 квітня 2018 року, тобто по день постановлення рішення судом, в сумі 12651 грн 40 коп.

Також, установивши, що внаслідок незаконного звільнення позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась у моральних стражданнях останнього, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду, розмір якої визначив з урахуванням принципу розумності і справедливості в сумі 3000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

За правилом пункту 3 статті 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, відповідач повинен навести конкретні факти допущеного ним невиконання обов'язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли.

Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно з'ясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обов'язків позивачем передувало його звільненню.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 22, 23 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України; чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Щодо оскарження наказу від 04 жовтня 2017 року за № 46, яким до позивача застосовано захід дисциплінарного впливу у вигляді догани, суд зазначає таке.

За правилами ч. 4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не був повідомлений з оскаржуваним наказом під розписку (т. 1, а.с. 24).

Крім того, в оскаржуваному наказі не вказано назву, статтю, її частину, абзац, пункт, підпункт нормативно-правового акта чи акта локального нормотворення, на підставі якого працівника було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та дату його вчинення.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач був повідомлений про притягнення до дисциплінарної відповідальності на зборах працівників Охтирського природоохоронного науково-дослідного відділення Гетьманського національного природного парку не заслуговують на увагу колегії суддів, адже в законі чітко встановлений письмовий порядок повідомлення працівника про застосування до нього дисциплінарного стягнення. Крім того, відповідач не вказав, на яких зборах працівників та коли саме позивачу було повідомлено про оскаржуваний наказ, отже, вказане посилання є недоведеним.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що днем вчинення позивачем дисциплінарного проступку є день складання відповідного акта від 11 вересня 2017 року, так як позивач не повідомив керівництво про факт виявлених порушень, то до них колегія суддів відноситься критично, ураховуючи, що позивач у своїх письмових поясненнях вказував, що ці порушення сталися в неробочий час і він їх виявив не одразу.

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції про те, що накази від 20 листопада 2017 року та від 08 грудня 2017 року, якими на позивача накладено догану, а також його звільнено з роботи, не містять посилань на те, за які саме порушення трудової дисципліни до позивача застосовано вказані заходи дисциплінарних стягнень, не зазначені попередні стягнення, що б могло бути підставою для звільнення, коли такі порушення мали місце та у чому саме вони полягали.

До доводів в апеляційній скарзі про те, що недотримання позивачем своїх посадових обов'язків, що стало підставою для застосування до нього дисциплінарних стягнень, знайшли своє підтвердження показами свідків та письмовими доказами, колегія суддів відноситься критично, так як саме у відповідних наказах відповідач і не вказав, за які конкретні факти допущених ним порушень чи невиконань посадових обов'язків, яких саме і коли саме на позивача були накладені дисциплінарні стягнення.

Що стосується оголошення позивачу догани у наказі від 20 листопада 2017 року за № 56, то, на думку колегії суддів, місячний строк накладення стягнення, передбачений статтею 148 КЗпП України, на що послався суд першої інстанції, не пропущений, так як відповідач виявив проступок з боку позивача, як він вважав, 30 жовтня 2017 року у день затвердження звіту про проведення планової ревізії.

В той же час, вказаний наказ складений з порушенням правил застосування дисциплінарного стягнення, так як в ньому не зазначені обставини, за яких вчинено проступок, і час його вчинення та конкретні порушення, тому він не може вважатись законним.

Відтак, звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення і тягне за собою поновлення порушених прав працівника.

Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 КЗпП України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

За такого правового регулювання та обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо незаконності оскаржуваних наказів та наявності підстав для їх скасування із поновленням позивача на роботі.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, оскільки Законом не передбачено будь-яких підстав для його зменшення.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, висновок суду щодо періоду вимушеного прогулу позивача та суми, що підлягає стягненню з відповідача у якості виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не є предметом апеляційного оскарження.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не оскаржується і підстава та розмір стягнення на користь позивача моральної шкоди, відтак, вказана позовна вимога не є предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Гетьманського національного природного парку залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 квітня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: В.І. Криворотенко

О.І. Собина