Дата документу 22.08.2018 Справа № 554/4477/18
Провадження № 2/554/2275/2018
УХВАЛА
22 серпня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави
в складі головуючого судді Чуванової А.М.
за участю секретаря Садошенко М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право на житло та зняття з реєстрації; третя особа: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м. Полтави,-
У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання втратившим право на житло та зняття з реєстрації; третя особа: відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м. Полтави, в якому просила визнати втратившим право на житло за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 та зняти його з реєстраційного обліку у цій квартирі.
Ухвалою суду від 22.06.2018 року відкрито провадження по даній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Справа призначалася до розгляду 20.07.2018 року та 22.08.2018 року.
В судові засідання позивач ОСОБА_1, будучи повідомленою належним чином за вказаною нею адресою місця проживання про день, час, місце розгляду справи, не зявляється.
Відповідач ОСОБА_2у судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи - відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Шевченківського району м. Полтавив судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без участі представника.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали позову, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з системного аналізу норм процесуального права, слід вважати, що повторною неявкою є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Крім того, причини повторної неявки значення не мають.
Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач ОСОБА_1 вдруге поспіль не зявилась до суду без поважних причин.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.
Вищевказані норми процесуального права мають сприяти розглядові цивільних справ у розумні строки, оскільки неявка до суду позивача може свідчити про втрату ним інтересу до вирішення справи, а вирішення спору у такому випадку було б порушенням принципу диспозитивності.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобовязані сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи.
В порушення зазначеної норми процесуального права та не зважаючи на прийняті судом заходи для сприяння здійсненню позивачем своїх прав, остання не виконала покладені на неї процесуальні обовязки та тричі поспіль у судове засідання не зявилась.
Зазначені обставини свідчать про те, що неявка позивача у судові засідання є наміром затягнути розгляд справи по суті, яке в свою чергу суперечить вимогам ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд справи судом упродовж розумного строку.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Із зазначеного слідує, що залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до ст. 257 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, а відповідно і не позбавляє права осіб на повторне звернення до суду із позовом.
Керуючись ст.ст.223,257,259 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :
Розяснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області в 15-денний строк з дня складення повного тексту ухвали суду.

Суддя: А.М.Чуванова