Справа № 535/1515/18
Провадження № 2/535/552/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Якименко Т.О.,

при секретарі - Балала Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Котельва в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області та виданого на підставі нього державного акту про право власності на земельну ділянку, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому після уточнення позовних вимог остаточно просить визнати незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області від 27 лютого 1995 року № 10 в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га та недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IУ-ПЛ № 051675, виданий на ім'я ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 174 від 22.02.2000 року та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування позовної вимоги позивачка зазначила що вона є спадкоємцем за законом на 2/3 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Зайці Котелевського району Полтавської області вул. Садкова, 7, з відповідною часткою господарських будівель і споруд. Але звернувшись до приватного нотаріуса Котелевського районного округу Полтавської області ОСОБА_5 з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, отримала відмову в зв'язку з тим, що земельна ділянка надана для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, передана в приватну власність ОСОБА_4 з порушенням вимог ст.120 Земельного Кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Котелевського району Полтавської області подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_3. подала до суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, заперечень з приводу заявлених позовних вимог не надала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Визнання відповідачем пред'явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КЕ №260930 виданого ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 14.09.1972 року та свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КЕ №492705 виданого ОСОБА_2 сільською радою Котелевського району Полтавської області від 22.10.1988 року, позивачка була дочкою ОСОБА_6.

ОСОБА_6 померла 29.02.2016 року ( свідоцтво про смерть серії І-Ке №315092 видане відділом ДРАСЦ Котелевського РУЮ у Полтавській області від 03.03.2016 року).

Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Котелевського районного округу Полтавської області ОСОБА_5 з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину яка відкрилась після смерті ОСОБА_6, та яка складається з 2/3 часток житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Зайці Котелевського району Полтавської області вул. Садкова, 7, з відповідною часткою господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,70 га, яка розташована за адресою: с. Зайці Котелевського району Полтавської області вул. Садкова, 7, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства і належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IУ-ПЛ № 051675.

Проте, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №891/02-14 від 15.11.2018 року, приватний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище спадкове майно, оскільки житловий будинок з господарскими будівлями та спорудами за №7 по вул. Садковій в с. Зайці Котелевського району Полтавської області належить ОСОБА_6, яка померла 29.02.2016 року (1/3 частка), ОСОБА_4, яка померла 11.04.2010 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (1/3 частка) та ОСОБА_3 (1/3 частка), а земельна ділянка площею 0,70 га , яка яка розташована за адресою: с. Зайці Котелевського району Полтавської області вул. Садкова, 7, цільове призначення - для обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства, належить ОСОБА_4, яка померла 11.04.2010 року, спадкоємцем якої була ОСОБА_6, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

При цьому, з вказаних норм вбачається що якщо житловий будинок належить кільком особам на праві спільної власності, то земельна ділянка оформляється також у спільну власність для обслуговування даного будинку з визначенням часток кожного співвласника урозмірах визначених ч. 4 ст. 120 ЗК України.

Згідно ст. 86 ЗК України Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У зв'язку, з вищевикладеним, суд вважає що земельна ділянка площею 0, 70 га., для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Зайці Котелевського району Полтавської області, вул Садкова 7, була передана у приватну власність ОСОБА_4 з порушенням вимог ст.120 Земельного кодексу України, оскільки житловий будинок належить на праві спільної часткової власності співвласникам по 1/3частці, то і земельна ділянка для обслуговування цього будинку повинна належати кожному із співвласників по відповідній часці. Тому, рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області від 27 лютого 1995 року № 10 в частині передачі ОСОБА_4 безкоштовно у приватну власність спірної земельної ділянки площею 0,60 га., слід скасувати.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки спірна земельна ділянка надана у приватну власність ОСОБА_4 з порушенням вимог ч. 4 ст. 120 Земельного Кодексу України, тому державний акт серії IУ-ПЛ № 051675, виданий на ім'я ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 174 від 22.02.2000 року слід також визнати недійсним.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 264-268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 355 ЦК України, ст.ст. 38, 40, 86, 88, 120, 152 Земельного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 Володимирівни до ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області та виданого на підставі нього державного акту про право власності на земельну ділянку, задовольнити повністю.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради Котелевського району Полтавської області від 27 лютого 1995 року № 10 в частині передачі безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га та недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії IУ-ПЛ № 051675, виданий на ім'я ОСОБА_4 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 174 від 22.02.2000 року та скасувати його державну реєстрацію.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя