Справа № 744/763/18 Провадження № 22-ц/795/1099/2018 Головуючий у I інстанції - Смага С. В. Доповідач - Боброва І. О.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Бобрової І.О.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач -ОСОБА_2,

розглянув у письмовому провадженні без повідомлення сторін в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

місце ухвалення судом першої інстанції рішення - місто Семенівка

дата складання судом першої інстанції повного тексту рішення - 09.07.2018,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») звернулося з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 28.11.2008 між банком та ОСОБА_2 був укладений договір № б/н, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 24.10.2009, 12.05.2011 кредитний ліміт був збільшувався до 4000 грн та 4800 грн відповідно. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Свої зобов'язання за договором банк виконав у повному обсязі, проте відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в загальній сумі 117 000 грн, яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції про пропуск строку позовної давності, зазначаючи, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, вказаного на картці. З врахуванням факту перевипуску для відповідача платіжної картки та користування нею, з кінцевим строком повернення кредиту у повному обсязі є 30.09.2015. Висновок суду про пропуск строку позовної давності є неправомірним, фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач звернувся з позовом в межах строку дії платіжної карти. Позивачеві копія заяви про застосування строку позовної давності не направлялася, тому він був позбавлений можливості надати докази на спростування заперечень відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наполягає на пропуску позивачем строку позовної давності, а також на тому, що платіжна картка на її ім'я не перевипускалася. Нові докази, які додані до апеляційної скарги, позивач повинен був додати до позовної заяви, відповідно до ст.83 ч.2 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції частково не відповідає.

Судом встановлено, що 28.11.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, за яким банк відкрив позичальнику картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом в розмірі 500 грн зі сплатою 30 % річних за користування кредитними коштами.

Це підтверджується копією власноручно підписаної анкети-заяви, копією Умов та правил надання банківських послуг, витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

У зазначеній заяві відповідач вказує, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає Договір про надання банківських послуг між нею та позивачем. Цей договір відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту підписання та автоматично пролонгується, якщо жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору.

За час дії договору позивачем по кредитній картці відповідача 24.10.2009 кредитний ліміт був збільшений до 4000 грн, 12.05.2011 - до 4800 грн (а.с.10).

Сторонами не заперечується, що АТ КБ „ПриватБанк" зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитну картку з можливістю користуватися кредитним лімітом у розмірі, встановленому договором. Відповідач користувалася кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості (а.с.6). За час дії кредитного договору відповідач двічі отримувала кредитні картки НОМЕР_2 та НОМЕР_3, остання з яких мала термін дії до останнього дня 09.2015 (а.с.59).

Заперечення відповідача щодо не отримання нею нової платіжної картки від позивача колегія суддів до уваги не приймає. З наявних у справі доказів вбачається, що термін дії першої картки був встановлений до 31.12.2011. Після цієї дати відповідач продовжувала активно користуватися кредитними коштами, частково сплачуючи заборгованість, про що свідчить розрахунок на а.с.6, що свідчить про отримання ОСОБА_2 нової платіжної картки, оскільки користування банківською карткою після закінчення зазначеного в ній терміну дії не є можливим. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач поповнювала кредитну карту 19.03.2014 (а.с.7 зворот).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Пунктом 6.6. вищевказаних Умов передбачено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку.

Умовами (п.5.4) визначено, що строк погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картками відбувається в наступному порядку:

- строк погашення процентів по Кредиту - щомісячно за попередній місяць;

- строк погашення Кредиту - в повному об'ємі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Як вказано вище, з матеріалів справи вбачається, що строк дії картки НОМЕР_2, виданої відповідачу, був встановлений до 31.12.2011, а другої картки НОМЕР_3 до останнього дня вересня 2015 року, тобто до 30.09.2015 (а.с.60).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначене узгоджується також із правовими висновками, викладеним у постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 у справі №6-116цс13, від 19.03.2014 у справі №6-20цс14, та підтверджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 червня 2018 року у справі №686/6697/16-ц.

Отже, перебіг строку позовної давності для захисту порушених прав АТ КБ «Приватбанк» щодо нарахованої та несплаченої відповідачем спірної суми кредитної заборгованості почався з наступного місяця після дати закінчення строку дії картки з 1 жовтня 2015 року. До суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» звернулось 28.05.2018, тобто в межах строку позовної давності щодо боргу за тілом кредиту. Щодо періодичних платежів, то строк позовної давності щодо них не пропущений з 28.05.2015 по 30.09.2015. До нарахованих, але не сплачених відсотків за період до 28.05.2015 слід застосувати строк позовної давності, про що було заявлено представником відповідача в суді першої інстнції.

Після закінчення терміну дії договору (30.09.2015) підстави для нарахування процентів за користування кредитом відсутні.

Звертаючись з позовом, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що станом на 26.03.2018 у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 117 000 грн, яка складається з: 4773 грн 85 коп- заборгованості за кредитом; 112 226 грн 15 коп - заборгованості по процентах за користування кредитом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитом (тілом) станом на 30.09.2015 в сумі 4549,01 грн, що відповідає наданому позивачем розрахунку на а.с.6

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена з 30% до 34,8%, з 01.04.2015 - до 43,2%.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина друга статті 1067 ЦК України).

Пунктом 5.3 Умов та правил передбачено право банку проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розмірів наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно з пунктом 4.9 цього договору. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду з умовами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови.

Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку за власним рішенням і без попереднього повідомлення клієнта.

Згідно з пунктом 4.9 Умов та правил банк зобов'язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним у заяві, надавати позичальнику виписку про стан картрахунків та про проведені за минулий місяць операції по картрахунках. При підключенні позичальника до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobail-banking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунка шляхом використання функції SMS-повідомлень.

Обов'язком клієнта відповідно до пункту 6.3 Умов та правил є отримання виписки про стан картрахунків і про проведені операції за картрахунками.

Відповідно до пункту 6.5 Умов та правил позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

За змістом правової позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2012 року у справі № 6-57ц12, та постанови Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №515/1844/16-ц боржник вважається належним чином повідомлений про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, коли банком не лише відправлено на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й доведено факт його вручення адресатові під розписку.

Матеріали справи доказів належного повідомлення відповідача про підвищення відсоткової ставки не містять.

Умовами встановлено обов'язок банку, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема, у виписці по картрахунку згідно договору, а даних щодо такого інформування матеріали справи не містять. Тому повідомлення про зміну тарифного плану через SMS-повідомлення не може бути прийнято до уваги і сприйматися як належне повідомлення споживача про зміну таких послуг, оскільки зазначене не підтверджене належними та допустимими доказами.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано переконливих доказів на підтвердження виконання банком свого обов'язку проінформувати ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки з 30 % до 43,2 % у спосіб, встановлений умовами кредитного договору, не менш ніж за 7 днів до таких змін.

Встановивши, що зміна відсоткової ставки з 30 % до 43,2% була проведена банком з порушенням умов договору, апеляційний суд вважає за можливе вирішити питання про часткове задоволення позову, виходячи з попередньої відсоткової ставки.

За період з 28.05.2015 (три роки до дня подання позову) по 30.09.3015 (останній день строку дії картки) заборгованість процентів, нарахованих із розрахунку 30% річних, становить 470 грн 08 коп. (4549,01 (залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 28.05.2015) :100 х 30% : 360 (кількість днів в розрахунковому періоді згідно із п.5.5 Правил користування платіжною картою) = 3 грн 79 коп (сума % за один день); 3 грн 79 коп х 4 дні (з 28.05-по 31.05) = 15 грн 16 коп; 4549,01 :100 х 30% :12 місяців =113 грн 73 коп (сума відсотків за 1 місяць), 113 грн 73 коп х 4 місяці (з червня 2015 по вересень 2015 включно) = 454, 92 грн; 15,16 грн + 454, 92 =470 грн 08 коп).

Зазначена сума і підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В суді першої інстанції судові витрати позивача складають 1762 грн 00 коп (а.с.1). Позовні вимоги задоволено на 4,3% ((4549, 01+470, 08 = 5019,09) (5019,09 х 100 : 117000 = 4,3 %)), отже за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача на користь позивача належить стягнути 75,77 грн судового збору (1762 :100 х 4,3% =75, 77).

При подачі апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» сплатило 2643 грн 00 коп. Апеляційна скарга також задоволена на 4,3 % (5019,09 х100 : 117000). Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути 113,65 грн (2643 :100 х 4,3% =113,65).

Загальна сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 189,42 грн (75,77 + 113, 65 = 189,42) .

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч.1 п.1, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 03 липня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) 5019 грн 09 коп (п'ять тисяч дев'ятнадцять гривень дев'ять копійок) заборгованості за користування кредитом.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д) судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в сумі 189 грн 42 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст складений 03 вересня 2018 року

Головуючий:Судді: