Ухвала

17 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 439/761/17

провадження № 61-41701ск18

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Бродиводоканал» про зобов'язання укласти трудовий договір та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

АналізЄдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Бродиводоканал» (далі - КП «Бродиводоканал»), у якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив: укласти з ним трудовий договір на посаді інженера з охорони праці КП «Бродиводоканал» та стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 43 667,69 грн.

Позовна заява мотивована тим, щоз 20 травня 1994 року позивач працював у КП «Бродиводоканал». 29 червня 2016 року наказом № 69/ВК «Про звільнення працівника» його було звільнено з посади механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації у зв'язку із скороченням штату працівників підприємства на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП. Позивачу стало відомо, що у липні 2016 року та у травні 2017 року на підприємстві звільнялись вакантні посади інженера з охорони праці КП «Бродиводоканал». 15 травня 2017 року він звернувся до директора КП «Бродиводоканал» із заявою про прийняття його на посаду інженера з охорони праці КП «Бродиводоканал», як звільненого за пунктом 1 статті 40 КЗпП на підставі статті 42-1 КЗпП, однак відповіді на свою заяву не отримав. З урахуванням кваліфікації та великого стажу роботи на підприємстві (22 роки), позивач вважав, що має право на першочергове укладення трудового договору з КП «Бродиводоканал» на посаді інженера з охорони праці підприємства, як звільнений за пунктом 1 статті 40 КЗпП у зв'язку із скороченням штату працівників на підставі статті 42-1 КЗпП. Зазначав, що якщо внаслідок відмови у прийнятті на роботу або несвоєчасного укладення трудового договору працівник мав вимушений прогул. Тому, на день пред'явлення позову, відповідач зобов'язаний виплатити на користь позивач заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

30 липня 2018 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв'язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Касаційна скарга мотивована неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а також тим, що посадові інструкції інженера з експлуатації МТП та механіка дільниці автомобільно-технічної експлуатації абсолютно ідентичні, а тому, із урахування стажу ОСОБА_1, він має право бути прийнятим на посаду інженера з охорони праці на підставі статті 42-1 КЗпП.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення ухвалені у справі про зобов'язання укласти трудовий договір та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 43 667,69.

Отже, справа № 439/761/17 не є справою з ціною позову, що перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Справа № 439/761/17 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 26 червня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Бродиводоканал» про зобов'язання укласти трудовий договір та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат