КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/462/18
Провадження № 2/488/1028/18 р.
22.10.2018 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді - Селіщевої Л.І.,
при секретарі судового засідання - Тузові Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Корабельного відділу державної виконавчої служби місто Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, треті особи: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про звільнення майна з під арешту , -
У лютому 2018 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом до відповідача - Корабельного відділу державної виконавчої служби місто Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, в якому просить звільнити з-під арешту житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 25.05.1990 року, згідно договору про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, відділенням комунального господарства виконавчого комітету Корабельного району м. Миколаєва його матері ОСОБА_4 відведено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у безстрокове користування.
На той час його мати перебувала у шлюбі з його батьком ОСОБА_6. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.07.1993р. шлюб між ними було розірвано, та визнано право власності за кожним, по 1/2 частині, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 його батько ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач, як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса, щоб оформити у власність належне йому спадкове майно, проте, нотаріусом йому було відмовлено, на підставі того, що згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 01.12.2010р. Корабельним ВДВС ММУЮ накладено арешт на майно ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1
Тобто, при винесенні державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 01.12.2010 року було зроблено помилку в адресі арештованого майна, оскільки ОСОБА_5 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 був їхнім сусідом та проживав за адресою: АДРЕСА_1.
21.06.2017 року позивач звернувся з заявою до начальника Корабельного відділу ДВС М. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області з проханням зняти арешт з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1
Таким чином, існуюча на даний час заборона повністю унеможливлюють реалізацію прав та інтересів позивача, щодо володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном.
На підставі викладеного, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник Корабельного відділу ДВС М. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області в судове засідання не з"явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав.
Третя особа: ОСОБА_4 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує.
Третя особа: ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома.
Враховуючи те, що від представника відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Судовим розглядом встановлено, що 25.05.1990 року, згідно договору про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до п'яти включно, відділенням комунального господарства виконавчого комітету Корабельного району м. Миколаєва матері позивача - ОСОБА_4 відведено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 у безстрокове користування.
На той час мати позивача перебувала у шлюбі з його батьком ОСОБА_6. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.07.1993р. шлюб між ними було розірвано, та визнано право власності за кожним, по 1/2 частині, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач, як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до приватного нотаріуса, щоб оформити у власність належне йому спадкове майно, проте, нотаріусом йому було відмовлено, на підставі того, що згідно відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, 01.12.2010р. Корабельним ВДВС ММУЮ накладено арешт на майно ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1
В судовому засіданні було встановлено, що при винесенні державним виконавцем постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 01.12.2010 року було зроблено помилку в адресі арештованого майна, оскільки ОСОБА_5 ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_5 був сусідом позивача та проживав за адресою: АДРЕСА_1.
З відповіді Корабельного відділу ДВС М. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області вбачається, що виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_5 було завершено державним виконавцем 15.03.2011р. на підставі п.2 ч.І ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Строк зберігання завершених виконавчих проваджень, становить 3 роки, після вказаного строку виконавче провадження знищено.
Таким чином, за наявності заборони (обтяження) накладеного на нерухоме майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст.ст. 316,317,319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд, аналізуючи вищезазначені обставини справи, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами.
Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Звільнити з під арешту, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, накладений державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 01.12.2010 року, шляхом виключення відповідних записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10557656.
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено, відповідно до п.п. 15, 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.), до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач:ОСОБА_2, паспорт серія та номер НОМЕР_3 виданий Корабельним РА ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач: Корабельний відділ державної виконавчої служби місто Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, , адреса: м. Миколаїв, вул. Океанівська, 1-А.

Третя особа:ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_5, адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя Л.І. Селіщева