Постанова

Іменем України

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 361/6604/16-ц

провадження № 61-33628 св 18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Кузнєцова В.О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - Приватна проектно-пошуково-виробнича фірма «М-ЕКО»,

третя особа - ОСОБА_5

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватної проектно-пошуково-виробничої фірми «М-ЕКО» на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року у складі судді С.О. Журба,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі № 361/6604/16-ц від 13 травня 2017 року задоволено позов ОСОБА_4 до Приватної проектно-пошуково-виробничої фірми «М-ЕКО» (далі - ПППВФ «М?ЕКО»), третя особа - ОСОБА_5, про підтвердження розірвання попереднього договору на придбання квартири й стягнення грошових коштів. Стягнуто із ПППВФ «М-ЕКО» на користь ОСОБА_6 179 266,50 грн - частину грошових коштів за попереднім договором від 06 жовтня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гордієнко О.В. і зареєстрованим у реєстрі за № 2065.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 30 травня 2017 року, яке прийнято за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_4, рішення Броварського міжрайонного суду Київської області від 13 березня 2017 року скасовано в частині стягнення коштів та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з ПППВФ «М?ЕКО» на користь ОСОБА_4 358 533,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

26 червня 2017 року з апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції звернувся відповідач ПППВФ «М?ЕКО». Відповідачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 07 липня 2017 року наведені у заяві підстави поновлення строку визнано неповажними, надано заявнику строк для зазначення інших (відмінних від первісних) підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

13 липня 2017 року, на виконання вимог зазначеної вище ухвали, ПППВФ «М-ЕКО» подано нову заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій нових підстав для поновлення строку не наведено, а повторно зазначено підстави, вже визнані судом апеляційної інстанції неповажними.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПППВФ «М?ЕКО» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2017 року відмовлено.

Ухвалу мотивовано, зокрема, тим, що апеляційна скарга надійшла поза межами строку на апеляційне оскарження, доводи заявника щодо його поновлення не були прийняті судом, тому, відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У серпні 2017 року відповідачем до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ подано касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

31 травня 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що відповідач належним чином не повідомлений про ухвалення 13 березня 2017 року судом першої інстанції рішення у справі № 361/6604/16-ц. Про це рішення відповідач дізнався після отримання постанови від 21 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження, після чого одразу звернувся до суду для отримання копії рішення суду. Копію рішення суду першої інстанції представником відповідача отримано 23 червня 2017 року після особистого звернення із заявою до суду. 26 червня 2017 року, тобто в межах строку, встановленого частиною першою статті 294 ЦПК України 2004 року, відповідачем подано апеляційну скаргу.

Такі ж обставини відповідачем викладено у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження від 23 червня 2017 року та у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження від 13 липня 2017 року.

Судом апеляційної інстанції не надано належної оцінки вказаним вище доводам, залишено їх поза увагою та визнано неповажними.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у зв'язку з пропуском строку на апеляційне оскарження, апеляційним судом не враховано, що матеріалами справи не спростовано доводів відповідача про отримання копії рішення особисто представником 23 червня 2017 року.

У запереченнях на касаційну скаргу позивач погодився із висновками апеляційного суду, зазначивши, що оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального права, а доводи ПППВФ «М-ЕКО» щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги є непереконливими, виходячи зі змісту матеріалів справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи 13 березня 2017 року під час проголошення Броварським міськрайонним судом Київської області рішення у справі представник ПППВФ «М-ЕКО» не був присутній.

29 березня 2017 року судом першої інстанції копію рішення направлено відповідачу на юридичну адресу рекомендованим листом 591. Конверт повернуто без вручення адресату (а. с. 181). Відповідно до ідентифікатора поштового відправлення ПАТ «Укрпошта» поштове відправлення 591 (а. с. 199) повернуто за зворотною адресою: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Крім того, на адресу ПППВФ «М-ЕКО» Апеляційним судом Київської області направлено копію апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції, яку відповідачем отримано 14 квітня 2017 року (а. с. 170).

06 червня 2017 року, за заявою представником ПППВФ «М-ЕКО» Обрисько А.В., отримано копію рішення суду апеляційної інстанції від 30 травня 2017 року (а. с. 178).

Відповідно до положень частини третьої статті 27 ЦПК України 2004 року, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Частинами третьою, четвертою статті 297 ЦПК України 2004 року передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали особа має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить із встановлених апеляційним судом обставин, а також матеріалів справи.

Із матеріалів справи встановлено, що заявник знав про розгляд справи в суді першої інстанції, представник відповідача брав участь у судових засіданнях, водночас не брав участі у засіданні, в якому було ухвалено судове рішення (а. с. 40, 48, 53-54, 55, 57, 115-117, ).

Судами першої та апеляційної інстанцій представники відповідача повідомлялись про дати, час та місце судових засідань у справі, що підтверджується повідомленнями, розписками, телефонограмами, актом про відмову представника відповідача отримати судову повістку, рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 48, 57, 70, 88, 118, 124, 128, 133, 136, 170), що свідчить про обізнаність відповідача про судове провадження у цій справі, тому відповідач мав вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду цієї справи.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі «Устименко проти України» (Case of Ustimenko v. Ukraine) заява № 32053/13) зазначено, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком осіб, які беруть участь у справі, і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ЄСПЛ вказано, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справа «Рябих проти Росії», рішення від 24 червня 2003 року).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України», рішення від 26 квітня 2007 року, справі &q?ум;Трух проти України&q?ь ; ухвала від 14 жовтня 2003 року).

На підставі викладеного, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що наведені ПППВФ «М?ЕКО» підстави пропуску строків на апеляційне оскарження не є поважними. Відповідач, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду апеляційної інстанції від 07 липня 2017 року, не навів, інших, ніж визнані судом неповажними, підстав пропуску строку на апеляційне оскарження, не надав доказів на підтвердження того, що раніше зазначені ним підстави дійсно перешкоджали йому подати апеляційну скаргу на рішення суду у встановлений процесуальним законом строк.

У касаційній скарзі не наведено такі аргументи, які б свідчили, що строк на апеляційне оскарження відповідачем пропущено з причин, якізумовлені особливими і непереборними обставинами.

Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують висновки суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, постійна колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватної проектно-пошуково-виробничої фірми «М-ЕКО» залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

В.О. Кузнєцов

Г.І. Усик