Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2018 Справа №607/12906/18

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Вийванка О. М.

за участю секретаря судового засідання Стрілкової М. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач по справі зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, однак там не проживає, не здійснює оплату комунальних послуг, її особистих речей немає. У звязку з цим, позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартирою №21 в будинку №17 по вул. Лесі Українки в м. Тернополі.

Позивач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Позов підтримую в повному обсязі і просить суд його задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про визнання в повному обсязі позову ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Правові наслідки визнання позову відповідачу відомі і зрозумілі.

Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, про що свідчить договір дарування квартири від 15 серпня 2001 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_3, та Витяг про державну реєстрацію прав, сформований 12 березня 2011 року ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації».

Як слідує із записів у будинковій книзі для прописки громадян, проживаючих у ІНФОРМАЦІЯ_1, у вказаній квартирі 05 серпня 2004 року зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 в будинку №17 по вул. Лесі Українки в м. Тернополі, оскільки останній не проживав у вказаній квартирі більше року і проживає за іншою адресою.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №21 в будинку №17 по вул. Лесі Українки в м. Тернополі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Тернопіль.

Повний тест рішення суду складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_4