Провадження № 2/522/9131/18
У Х В А Л А

12 грудня 2018 року Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 Фарук до ОСОБА_2 «Страхова компанія «Галицька», третя особа ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в:

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 Фарук до ОСОБА_2 «Страхова компанія «Галицька», третя особа ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

З урахуванням понад надмірного навантаження справами (у провадженні судді на розгляді знаходиться біля 700 справ), яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки і незначною (малою) чисельністю суддів, щодо яких здійснюється автоматичний розподіл справ, суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження по справі в розумні строки.

Дослідивши матеріали позову суд приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України)

Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред'явлення позову до суду.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно п. п. 2, 6, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Між тим, позивачем не зазначено його реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі) та третьої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, регулюються положеннями Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704,80 грн.).

Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимогу майнового характеру (про стягнення коштів), що зумовлює сплату судового збору виходячи із загальної суми майнових вимог, що є предметом позову, в розмірі 1000, 00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок).

Разом з тим, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору з урахуванням вимог п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір», виходячи з наступного.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір». Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Так, у позовній заяві позивач посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», згідно яких від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, в аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, проведеному Верховним Судом України у 2011 році, зроблено висновок про те, що Закону України «Про захист прав споживачів» (№1023-ХІІ) не поширюється на правовідносини, що випливають із Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» (№1961-ІV), та на правовідносини з добровільного майнового страхування відповідно до Закону України «Про страхування» (№85/96-ВР).

При цьому, з урахуванням висновків, викладених у Рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 р. у справі N 1-26/2011 (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), Верховним Судом України висловлено таку правову позицію.

Відповідно до преамбулу Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Разом з тим, суб'єктами відповідальності за шкоду є лише суб'єкти господарювання, якими в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» виступають:

виконавець - суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги;

виробник - суб'єкт господарювання, який: виробляє товар або заявляє про себе як про виробника товару чи про виготовлення такого товару на замовлення, розміщуючи на товарі та/або на упаковці чи супровідних документах, що разом з товаром передаються споживачеві, своє найменування (ім'я), торговельну марку або інший елемент, який ідентифікує такого суб'єкта господарювання; або імпортує товар;

продавець - суб'єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації;

Аналіз наведених норм свідчить про те. що відносини, які випливають із майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів» і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

Виходячи з викладеного, посилання позивача, як підставу звільнення від сплати судового збору на положення ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», є безпідставним, оскільки відносини, які виникли між сторонами спору стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які регулюються положеннями цивільного законодавства, а в частині вимог, які пред'явленні до страхової компанії, застосовуються положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той же час положення Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до відносин, які виникли між споживачем та суб'єктом підприємницької діяльності, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Підстав для звільнення від сплати судового збору до відповідача ОСОБА_2 «СК «Галицька» позивачем не наведено.

Відповідно до ч.1 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, на виконання ухвали суду позивач має надати суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 1000,00 грн.. Також, необхідно повідомити суду реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі) позивача та третьої особи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 Фарук до ОСОБА_2 «Страхова компанія «Галицька», третя особа ОСОБА_3, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

Суддя Л.В. Домусчі