Справа №167/1290/18
Провадження №2/167/465/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року Рожищенський районний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Матвійчук Л.О.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в місті Рожище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 20.05.2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, про що було зроблено відповідний актовий запис №55. В шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Самостійно забезпечити гармонійний розвиток дитини позивач не має можливості. Також зазначила, що відповідач працездатний, інших осіб на утриманні немає, тому вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання сина.

Покликаючись на викладені обставини, просила стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з'явилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_6 в підготовче засідання не з'явилася, суду надана заява про визнання позову та розгляд справи у її відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 3 статті 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Сімейного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи, зокрема копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області 20.05.2015 року, судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.05.2015 року (а.с.3).

В шлюбі народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.07.2016 року. Батьками дитини згідно зазначеного свідоцтва є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.4).

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За положеннями ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину.

Судом встановлено, що сторони проживають окремо. Дитина перебуває на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає.

Із довідки Рожищенської амбулаторії загальної практики сімейної медицини встановлено, що дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не знаходиться на диспансерному обліку в Рожищенській АЗПСМ (а.с.5).

Також встановлено, що домовленості між батьками щодо участі в утриманні неповнолітніх дітей не досягнуто, а позивач наполягає на стягненні аліментів в примусовому порядку.

Суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини.

На підставі наведеного, враховуючи матеріальне становище сторін, що у відповідача інших осіб на утриманні немає, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін, їх сімейний стан, стан здоров'я, перебування на утриманні інших осіб, стан здоров'я дитини та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір стягуваних аліментів буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.

При цьому частиною другою статті 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Тому суд вважає за необхідне стягувати аліменти з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 352,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

На підставі ст.ст.180, 182, 181, 191 СК України, керуючись ст.ст.4, 12, 81, 141, 200, 206, 247, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт.Оржів Рівненського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1, (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2) в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженки м.Рожище Волинської області, жительки АДРЕСА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9 в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття з врахуванням індексації стягуваних сум відповідно до ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 352 (триста п'ятдесят два) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: /підпис / І.І.Сіліч

Оригіналу відповідає.

Суддя Рожищенського

районного суду І.І.Сіліч