Тарутинський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________________
Справа №514/1605/18
Провадження по справі № 2/514/538/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кравченко П.А.

за участю секретаря Мельниченко Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Тарутине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. За зазначеною адресою зареєстрована її донька, відповідач по справі, ОСОБА_2, яка з 2015 року по теперішній час не проживає з нею у зв'язку з тим, що вона створила свою власну сім`ю і в даний час проживає за межами України з своїм чоловіком.

У зв'язку з цим позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою, яка розташована за вищевказаною адресою.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява про підтримання позовних вимог та з проханням розглянути справу за її відсутності та позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. З позовом згодна.

У зв`язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується:

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим та посвідченим державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області 15.11.2017 року (а.с.6);

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.11.2017 року (а.с. 7);

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.с. 8), в якому зареєстрована відповідач (а.с. 5).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, виданого 06 червня 2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції прізвище відповідача до укладення шлюбу зазначено «Урбанська» та після укладення шлюбу «Тарайко» (а.с.11).

Проте, що відповідач не проживає за вказаною адресою більше трьох років підтверджується письмовими показами свідків, мешканців смт Тарутине Тарутинського району Одеської області ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с. 14, 17).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція) гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі «Пауелл і Рейнер проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1990 року). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі «Гіллоу проти Сполученого Королівства» від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18 лютого 1999 року).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік.

Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які хоча і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членом його сім ї.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою,може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, оскільки встановлено, що вона понад один рік відсутня за місцем своєї реєстрації.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 12.12.2018 року.

Суддя П.А. Кравченко