Справа № 654/2967/17
Провадження №2/654/670/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2018 року м. Гола Пристань

Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Петришак В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Служба у справах дітей Голопристанської райдержадміністрації Херсонської області та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову: Голопристанська державна нотаріальна контора,

УСТАНОВИВ:

13.10.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача та його малолітньої доньки ОСОБА_3, 2014 року народження права користування будинком АДРЕСА_1, посилаючись на те, що з 10.12.2008 року вона є власницею вказаного будинку. З 2013 року її син (відповідач ОСОБА_2.) в будинку не проживає, виселився з нього разом зі своєю сім'єю та проживає по сусідству. У супереч її волі відповідач також зареєстрував у належному їй будинку свою доньку ОСОБА_3, 2014 року народження. Вона має намір продати будинок, але реєстрація відповідачів перешкоджає цьому. З посиланням на ст. ст. 319, 391, 405 ЦК України просила задовольнити позов.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 первісний позов підтримали, наполягали на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Позивачка пояснила, що між нею та дружиною відповідача (її невісткою) виник конфлікт, результатом чого став переїзд сім'ї відповідача з її будинку до будинку її сестри, який знаходиться по сусідству, на цій же вулиці. Після переїзду відповідача до будинку сестри, він перестав навідувати її, оскільки це йому забороняє робити його дружина, а він не бажає втрачати сім'ю, через конфлікт, який виник між ними.

Представники відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судовому засіданні первісний позов не визнали, пояснили, що доньку ОСОБА_3, 2014 року народження вони добровільно зняли з реєстрації, а щодо втрати права користування житлом ОСОБА_2 заперечували з тих підстав, що ОСОБА_2 народився у цьому будинку та майже все життя прожив у ньому, це є його батьківщина, і він прийняв спадщину після смерті батька по факту проживання у будинку, який належав спадкодавцю, на момент смерті останнього.

29.05.2018 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання за ним права власності за ? частку будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадщину за законом, видане 10.12.2008 року на ім'я ОСОБА_1, виключення з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на ОСОБА_1, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з вказаного будинку. Оскільки на момент смерті батька він проживав у вказаному будинку з батьком та був там зареєстрований, відповідно до ст. 1261 ЦК України він прийняв спадщину після смерті батька. Дана обставина не була врахована нотаріусом при видачі відповідачці оспорюваного свідоцтва, що тягне за собою його недійсність та відповідно скасування державної реєстрації у відповідному реєстрі про реєстрацію права власності на будинок за відповідачкою. Оскільки його частка та частка відповідачки у спадковому майні є рівною, просив визнати за ним право власності на ? частку вказаного будинку в порядку спадкування за законом.

На зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 подала письмовий відзив, який зводиться до наступного. Оскільки ОСОБА_2 в 2008 році подав до нотаріальної контори письмову заяву про відмову від спадщини, то він не має права на спадкове майно, а свідоцтво про право на спадщину, видане ОСОБА_1 є законним, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_8 у судовому засіданні при вирішенні позовів поклалася на розсуд суду.

Державний нотаріус Негра О. А. у судовому засіданні не погодився із доводами, викладеними у зустрічному позові, пояснив, що 20.08.2008 ОСОБА_2 подав до нотаріальної контори письмову заяву про відмову від спадщини після смерті його батька ОСОБА_7 на користь своєї матері - ОСОБА_1, через що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 було видане ОСОБА_1 Таким чином жодних порушень закону при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом допущено не було, а позовні вимоги за зустрічним позовом є безпідставними та необґрунтованими.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, вважає заявлені первісний та зустрічний позови такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2 (а. с. 105), і останній з народження проживав та був зареєстрований у будинку своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1, що сторонами не заперечується та не потребує доказування.

Проживав ОСОБА_2 у вказаному будинку також зі своєю дружиною ОСОБА_6 і через конфлікт останньої з ОСОБА_1 відповідач за первісним позовом у червні 2013 року змушений був залишити вказаний будинок та поселитися жити до будинку своєї тітки, який знаходиться по-сусідству, на тій же вулиці (а. с. 104), що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_10., допитаної у судовому засіданні, а також сторонами у судовому засіданні не заперечувалося та не потребує доказуванню.

Через категоричну заборону своєї дружини, ОСОБА_2 не проживає у будинку матері ОСОБА_1 та не користується ним, бажаючи зберегти свою сім'ю, тобто не проживає у спірному будинку з поважних причин.

У відповідності до ч. ст. 405 ЦК України, на яку посилається позивачка у первісному позові як на підставу для його задоволення передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки ОСОБА_2 з поважних причин позбавлений можливості користуватися спірним будинком, норми ч. 2 ст. 405 ЦК України як підстава для позбавлення його права користування таким житлом, застосуванню не підлягають.

Крім того, з 16.11.2017 донька відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 добровільно (а. с. 34).

Будь-яких доказів створення позивачці перешкод в користування, володінні чи розпорядженні своєю власністю фактом реєстрації відповідача у спірному будинку позивачкою суду не надано, а тому, з урахуванням наведено вище, позовні вимоги, заявлені у первісному позові задоволенню не підлягають.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (а. с. 106), після смерті якого 10.12.2008 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на спадщину за законом (а. с. 107), яка складається, серед іншого, з домоволодіння АДРЕСА_1.

20.08.2008 ОСОБА_2 відмовився від спадщини після смерті свого батька ОСОБА_7. на користь своєї матері - ОСОБА_1, про що подав нотаріусу відповідну письмову заяву (а. с. 154).

Відповідно до частин 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини відмовився від спадщини, він є таким, що не прийняв її, незалежно від того, що він проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У відповідності до частин 2, 5 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги, відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу.

Позивач за зустрічним позовом не надав до суду доказів визнання його відмови від прийняття спадщини недійсною, а тому підстав для задоволення позовних вимог за зустрічним позовом суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 319, 391, 405, 1216-1223, 1268-1270, 1273-1275 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 11, 12, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житлом відмовити повністю.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2018.

Суддя В. М. Сіянко