Справа № 750/2560/18 Провадження № 22-ц/795/1095/2018 Головуючий у I інстанції - Литвиненко І. В. Доповідач - Висоцька Н. В.
Категорія - цивільна
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2018 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Бобрової І.О., Шитченоко Н.В.

із секретарем - Шкарупою Ю.В.

сторони: позивач - ОСОБА_2,

відповідач - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович,

розглянувши у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 02 липня 2018 року (місце ухвалення - м. Чернігів, дата складання повного тексту - 06.07.2018) у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. про стягнення збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.06.2017 приватним нотаріусом Завалієвим А.А. було вчинено виконавчий напис № 5024 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «ПриватБанк» грошових коштів в сумі 217 339, 16 грн за період з 14.12.2007 по 25.04.2017 по кредитному договору № 106281-SOGL від 14.12.2007.

15.08.2017 було відкрито виконавче провадження по виконавчому напису приватного нотаріуса Завалієва А.А., а також були вжиті виконавчі дії примусового характеру, а саме постанова про арешт майна позивача та постанова про розшук майна, через які позивач був позбавлений можливості займатися своєю підприємницькою діяльністю (вантажні перевезення) у період з 30.08.2017 по 27.12.2017, що складає 119 днів, та завдано за цей період збитків на суму 449 045, 26 грн, які позивач просив у позові стягнути з приватного нотаріуса Завалієва А.А.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.07.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.07.2018, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

За доводами апеляційної скарги оскаржуване рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи.

У скарзі заявник посилається на ст. 27 ЗУ «Про нотаріат» згідно якої шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, як і не дослідив постанову окружного суду про відмову у скасуванні позивачу постанов про арешт і розшук.

Зазначає, що транспорт, на який було накладено арешт на підставі виконавчого напису нотаріуса, це єдине джерело доходу позивача яким він утримує свою родину та сплачує кожен місяць податки. У зв»язку з простоєм автотранспорту з 30.08.2017 по 27.12.2017 ОСОБА_2 міг би заробити за 119 днів 405 879 грн.

Заявник посилається, що стягнення упущеної вигоди є саме захід відповідальності нотаріуса і єдиний спосіб ефективного судового захисту порушеного права, що викладено в постановах ВГСУ від 23.10.2007 № 31/94-07-1490, та ВСУ від 30.05.2006 у справі № 42/266-6/492.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 22.06.2017 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А. А. було вчинено виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 217 339, 16 грн грошових коштів (а.с. 7).

Постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Кисельовим Б. В. від 15.08.2017 було відкрито виконавче провадження з приводу виконання виконавчого напису № 5024 виданого 22.06.2017 (а.с. 11).

Постановою від 15.08.2017 вказаним вище державним виконавцем накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 (а.с. 15).

Постановою про розшук майна від 19.08.2017 оголошено в розшук майно боржника: транспортний засіб DAF FT95, 1993 року випуску, державний номер НОМЕР_1, Камаз 5410,1984 року випуску, державний номер НОМЕР_2, KRONE 001, напівпричіп, 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_3, що належить ОСОБА_2 та співробітникам поліції затримати та доставити ці транспортні засоби на спеціальний майданчик чи стоянку тимчасового зберігання (а.с. 13).

З листа Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 05.10.2017 (а.с. 20) вбачається, що на підставі скарги ОСОБА_2 на приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А. управлінням юстиції було проведено позапланову перевірку, та встановлено, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором порушено вимоги ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». За результатами проведеної позапланової перевірки нотаріальну діяльність нотаріуса Завалієва А.А. було зупинено та зобов»язано нотаріуса пройти підвищення кваліфікації (а.с. 20).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, третя особа - ПАТ КБ «ПриватБанк», про визнання незаконними та скасування постанов - відмовлено (а.с. 22-23).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.12.2017, яке набрало законної сили 22.12.2017, позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис № 5024, виданий 22.06.2017 приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу Завалієвим А.А., про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № 106281-SOGL від 14.12.2007 у розмірі 217 339,16 грн, таким, що не підлягає виконанню (а.с. 21).

На підставі вказаного вище рішення суду державним виконавцем 26.12.2017 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою припинено чинність арешту майна боржника накладений постановою про арешт майна боржника від 15.08.2017 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Припинено розшук майна боржника оголошений відповідно до постанови про розшук майна боржника від 19.08.2017 (а.с. 25).

31.01.2018 ОСОБА_2 звертався з письмовою претензією - вимогою до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу Завалієва А.А., в якій зазначав, що ОСОБА_2 є приватним підприємцем, займається вантажними перевезеннями. Так як було оголошено розшук майна для подальшого його вилучення та реалізації, він не міг користуватися власним транспортом та заробляти гроші, а тому вимагав сплатити суму збитків у розмірі 432 599, 38 грн (а.с. 27-28).

Матеріали справи містять копію податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця з якої вбачається, що ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність в сфері вантажних перевезень та неспеціалізованої оптової торгівлі. За 2017 рік він отримав дохід в сумі 385 415 грн, про що відзвітував у поданій декларації (а.с. 30).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем у підтвердження упущеної вигоди, прибутку від використання транспортних засобів, належних та допустимих доказів не надано, а розрахунки позивача побудовані з урахуванням середньоденного прибутку за один день, вказаний в декларації, який отримав позивач за 2017 рік, тобто є теоретичними та побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 цього Кодексу збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Отже, поняття "збитки" передбачає й упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Збитки позивача полягають не в його реальних втратах, яких він зазнав або зазнає, а в тих доходах, які позивач недоотримав або недоотримає внаслідок порушення його цивільного права. Зазначена правова позиція викладена у постанові ВСУ від 18 травня 2016 р. у справі N 6-237цс16.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст. 1166 ЦК України, згідно ч. ч. 1, 2, 4 якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, суду необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, розміру шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача і шкодою, вину відповідача.

При цьому на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через порушення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» не свідчить про незаконність дій нотаріуса. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження по посвідченню прав і фактів, що мають юридичне значення, та вчиненню інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичного статусу. Нотаріус не є учасником цивільних правовідносин між сторонами. А тому визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через порушення ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», вчиненого нотаріусом , не свідчить про його вину, така вина підлягає доказуванню.

Судом першої інстанції враховано, що за загальним правилом цивільна відповідальність за завдану майнову шкоду настає за наявності чотирьох складових: неправомірності дій заподіювача шкоди, негативного наслідку таких дій (шкоди), причинного зв'язку між діями заподіювача шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоду.

Позивачем не надано суду доказів вчинення нотаріусом незаконних дій або недбалість нотаріуса, що призвели до спричинення шкоди. Також, не надано судового рішення, що набрало законної сили, яким визнано дії приватного нотаріуса незаконними і встановлено причинно-наслідковий зв'язок між цими діями та заподіяною позивачу шкодою.

Відповідно до ст. 27, 28 ЗУ «Про нотаріат» шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі. Для забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчиненої нотаріальної дії та/або іншої дії, покладеної на нотаріуса відповідно до закону, приватний нотаріус зобов'язаний до початку зайняття приватною нотаріальною діяльністю укласти договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Диспозиція ст. 27 ЗУ "Про нотаріат", яка передбачає можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди за наявності в діях приватного нотаріуса вини у формі необережності та у виді недбалості, не виключає необхідність установлення решти складових правопорушення, за наявності яких настає цивільна відповідальність за завдану шкоду.

Встановлено, що виконавчий напис, вчинений 22.06.2017 відповідачем по справі (а.с. 7), визнаний рішенням суду таким, що не підлягає виконанню 11.12.2017 і тому виконаний не був, а тому реальні збитки позивачу завдані не були.

Щодо упущеної вигоди, на яку посилається позивач, то суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що підстав для її стягнення немає.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення упущеної вигоди базуються на розрахунку можливого прибутку у разі використання транспортних засобів, які не міг використовувати позивач у підприємницькій діяльності, з урахуванням середньоденного прибутку за один день, вказаний в декларації, який отримав позивач за 2017 рік. Такі розрахунки є теоретичними, побудовані на можливих очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б відповідач не здійснював протиправні дії, а отже не є упущеною вигодою, оскільки позивач міг і не отримати такі доходи, а отже не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення упущеної вигоди у вигляді не отриманих доходів в сумі 405879 грн. Сума сплаченого єдиного соціального внеску та єдиного податку за вересень-грудень 2017 року в сумі 5376 грн також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України. Так як сума інфляційних у сумі 31790, 01 грн. є похідною вимогою від стягнення збитків.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження обставин на які посилається позивач в позові, не надано таких доказів і до апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги про те, що саме внаслідок дій нотаріуса, який своїм протиправним виконавчим написом надав можливість банку через органи ДВС на протиправне позбавлення власності; не врахування судом першої інстанції подання скарги на дії приватного нотаріуса до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області; наявність копії рішення Дніпровського окружного суду від 24.10.2017 у справі № 804/5622/17 про визнання незаконними та скасування постанов, яким позивач намагався скасувати постанови про арешт і розшук, для того щоб він міг використовувати свій транспорт, для зайняття господарською діяльністю; подання заяви до приватного нотаріуса від 30.08.2017, в день відкриття виконавчого провадження із зазначенням порушень не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції надана оцінка обставинам на які посилається позивач, як на підставу задоволення позову в повному обсязі.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 02 липня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її в повному обсязі.

Судове рішення у повному обсязі складено 31.08.2018.

Головуючий:Судді: