Суддя-доповідач Гаврилова Г.Л.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

Єдиний унікальний номер 242/4764/17

Номер провадження 22-ц/804/637/18

11 грудня 2018 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Гаврилової Г.Л.

суддів - Зайцевої С.А., Пономарьової О.М.

за участю секретаря - Єфремової О.В.

сторони:

позивач - Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго",

відповідачі - ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2018 року, у складі судді Капітонова В.І.,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: м. Селидове, вул. Нагорна, 11/51, та за даною адресою зареєстрований та проживає ОСОБА_3. Відповідачі отримували послуги центрального опалення від позивача за особовим рахунком НОМЕР_1. Оскільки квартира відповідача знаходиться у житловому будинку та є невід'ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднаний до систем центрального теплопостачання, тому відповідачі є користувачами теплової енергії. У зв'язку з несвоєчасним внесенням оплати за надану теплову енергію у період з лютого 2014 року по травень 2017 року виникла заборгованість у розмірі 16569,59 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надану теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по 01 травня 2017 року в розмірі 15698,85 грн., інфляційні збитки в розмірі 2836,40 грн., три відсотки річних в розмірі 498,15 грн. та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2018 року позов ОКП "Донецьктеплокомуненерго" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надану теплову енергію задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" заборгованість за надану теплову енергію за період з 01 жовтня 2014 року по 01 травня 2017 року в розмірі 15698,85 грн., інфляційні збитки в розмірі 2836,40 грн., три відсотки річних в розмірі 498,15 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" судові витрати в розмірі 800 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 користь ОКП "Донецьктеплокомуненерго" судові витрати в розмірі 800 грн.

Не погодившись із вказаними рішеннями суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог частково, з урахуванням перерахунку за надану теплову енергію не в повному обсязі та стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за надану теплову енергію з урахуванням перерахунку за надання теплової енергії частково, застосувавши строк позовної давності.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що власницею двокімнатної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 стала з серпня 2015 року, до цього власником була її мати ОСОБА_4 У період з березня 2007 року по вересень 2010 року послуги з теплопостачання до вказаної квартири не надавались взагалі через несправність комунікацій. З 1 жовтня 2014 року по 1 травня 2017 року зазначені послуги надавались частково, оскільки труби проходили в квартирі транзитом. У вересні 2010 року КП «Служба єдиного замовника м. Селидового» було замінено комунікації центрального опалення та демонтовано радіатори центрального опалення, таким чином теплова енергія надавалась лише через установлені пластикові труби транзитом, відсутність радіаторів опалення підтверджується актом КП «Служба єдиного замовника м. Селидового» від 09 листопада 2015 року. З березня 2007 року по 1 грудня 2017 року приміщення опалювалось електричними конвекторами. При цьому відключення квартири від центрального опалення не відбувалось. З посиланням на п. 29 Правил надання послуг центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, вважають, що оскільки самовільного відключення власниками радіаторів центрального опалення у квартирі не здійснювалось, отже вони мають право на зменшення розміру плати у зв'язку з наданням послуг не в повному обсязі. Зазначають, що позивачем було надано уточнення позовних вимог, з яким відповідачі не були ознайомленні.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позивачем було надано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого він вважає рішення суду першої інстанції таким, що підлягає залишенню без змін, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга без задоволення. Зазначає, що надання відповідачу теплової енергії підтверджується актами від 15 жовтня 2015 року, 17 жовтня 2016 року та 16 жовтня 2017 року, також рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 28 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 січня 2017 року, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за надану теплову енергію за період з квітня 2012 року по квітень 2014 року. На ім'я ОСОБА_2 відкрито особовий рахунок, ОСОБА_3 зареєстрований та мешкає у квартирі. Таким чином, між сторонами існують фактичні договірні відносини. Оскільки квартира боржника знаходиться у житловому будинку та є невід'ємною частиною багатоповерхового житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є користувачем теплової енергії, яку надає позивач. Посилаючись на вимоги ст. 41 Конституції України та ст. 322 ЦК України та п. 9 ч.3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», зазначає, що власник зобов'язаний утримувати майно, яке йому належить, споживач своєчасно проводить підготовку житлового будинку, помешкання та його технічне обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Самовільне відключення приладів опалення не звільняє відповідача від оплати за опалення, оскільки зменшення розміру плати здійснюється у разі надання послуг не в повному обсязі, також перерахунок виконується лише у той календарний місяць, в якому було неякісне надання вищевказаної послуги та у разі наявності належних доказів. Так в опалювальний сезон 2014/2017 років не зареєстровано звернень відповідачів щодо якості наданих послуг. Зазначає, що власник квартири своїми противоправними діями, шляхом внесення змін до інженерних мереж будинку, унеможливив надання виконавцем послуг з теплопостачання та їх отримання, та відповідачами не надано доказів, що відключення квартири від мережі централізованого опалення проведення з дотриманням відповідного порядку. У свою чергу, відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади та пристрої споживач зобов'язаний за власний рахунок.

Відповідач ОСОБА_3, двічі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до суду не з'явився, клопотань до апеляційного суду не надавав, що у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за його відсутністю. (а.с.144-145, 148)

Апелянтом ОСОБА_2 вдруге надано клопотання, в якому просить відкласти розгляд справи у зв'язку із неможливістю прибути відповідача ОСОБА_3 у судове засідання.

Відхиляючи дане клопотання судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до частини 1,2 статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія 27.11.2018 року задовольнила клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи, та справу призначено на 11 грудня 2018 року у режимі відеоконференції.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

З огляду на зазначене, відповідно до статті 372 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав, які б свідчили про неможливість розгляду справи у даному судовому засіданні, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про відкладення розгляду справи для забезпечення явки іншого відповідача ОСОБА_3

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2, яка просила рішення суду скасувати та апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника ОКП "Донецьктеплокомуненерго" - ОСОБА_5, яка просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки самовільне відключення радіаторів у квартирі не є підставою для зменшення оплати за наданні послуги, позивач має право вимагати і обґрунтовано вимагає в судовому порядку сплату заборгованості за спожиту теплову енергію. Тому відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, як споживачі , несуть солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо сплати послуг за теплоенергію.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, та за даною адресою зареєстрований і проживає з вересня 2014 року ОСОБА_3 Дані обставини учасники справи не оспорюють.

Особовий рахунок НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 відкрито на ім'я ОСОБА_2

З особового рахунку НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 вбачається, що вартість послуг з теплопостачання нараховується, однак не оплачується з жовтня 2014 року по квітень 2017 року, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 15698,85 грн.

Квартира АДРЕСА_1 є невід,ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому ОСОБА_2, яка є власником вказаної квартири, і ОСОБА_3, який зареєстрований та проживає за вказаною адресою, є користувачами теплоенергії, яку надає позивач. А саме - з моменту підключення житлового будинку АДРЕСА_1 до системи централізованого опалення.

Позивачем було надано теплову енергію до будинку АДРЕСА_1 за 2014 - 2017 роки, що підтверджується актами про підключення об'єкту до системи централізованого опалення від 15.10.2015 року, 17.10.2016 року, 16.10.2017 року.( а.с. 32,33,34)

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до вимог цивільного законодавства.

Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог п.п. 5 п. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Як вбачається з особового рахункуНОМЕР_1, заборгованість за надану споживачеві послугу з теплопостчання виникла у період з жовтня 2014 року по травень 2017 року. У цей період відповідачами не здійснювалось платежів за надану теплову енергію.

Позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу та 14.07.2017 року Селидівським міським судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суми боргу за надану теплову енергію.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 28.08.2017 року скасовано судовий наказ від 14.07.2017 року, виданий за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго" ( а.с.8)

01 листопада 2017 року позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Оскільки судом встановлено, що позивач у повному обсязі надає послуги та звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості за надану теплову енергію за період з жовтня 2014 року по травень 2017 року, тобто відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України в межах строків позовної давності, судова колегія погоджується з висновкам суду щодо правомірності стягнення з відповідачів солідарно заборгованість за надану теплову енергію за вказаний період у розмірі 15698,85 грн., індекс інфляції у розмірі 2836 грн. 40 коп. та три відсотки річних у розмірі 498 грн. 15 коп. за прострочення виконання зобов'язання.

Порядок нарахування заборгованості, індексу інфляції та штрафних санкцій відповідачами не оскаржується.

Щодо вимог апеляційної скарги про здійснення перерахунку суми заборгованості та стягнення її з відповідачів з урахуванням постачання теплоенергії не в повному обсязі, оскільки труби з теплопостачання проходять в квартирі транзитом.

Згідно акту обстеження від 09.11.2015 року, затвердженим Директором КП «СЕЗ» в квартирі АДРЕСА_1 відсутні радіатори. В жовтні 2010 року була здійснена заміна труб (стояків) опалення на пластмасові та стояки проходять «транзитом».

Відповідно до рішення Селидівського міського суду Донецької області від 28.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26.01.2017 року, з аналогічних підстав, з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за надану теплову енергію за період з квітня 2012 року по квітень 2014 року.( а.с. 35, 38-41)

Як встановлено даними судами, у жовтні 2010 року службою КП «Служба єдиного замовника м. Селидово» у квартиріАДРЕСА_1, було замінено комунікації центрального опалення (труби металеві замінені на пластикові), при цьому батареї було не встановлено, а труби центрального опалення проходили транзитом в квартирі. ( а.с. 38, 39)

Як пояснила апеляційному суду ОСОБА_2, у 2010 року КП «Служба єдиного замовника м. Селидово» діяла за згодою її матері, як власниці на той час квартири. З 01.12.2017 року після встановлення та підключення радіаторів центрального опалення оплата за спожиту енергію сплачується у повному у обсязі.

Відповідно до Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Згідно положень пунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Отже, оскільки встановлено, що в квартиріАДРЕСА_1 відсутні радіатори за волею власника, тобто самовільно, у не передбачений законом спосіб, механічним від'єднанням відключено прилади опалення від системи централізованого, а подача теплоносія в квартиру до 01 грудня 2017 року здійснювалася через стояки, -відсутні підстави для проведення перерахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

У свою чергу, відповідно до п. 29 Правил споживач має право на зменшення розміру плати у разі надання послуг не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, а відповідно до п. 33 даних Правил у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній чи у письмовій формі.

За інформацією відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства « Донецьктеплокомуненерго» за період опалюваних сезонів 2014/2017 роки звернень за адресою відповідачів щодо якості послуги центрального опалення до енергопостачальника не зареєстровано. ( а.с. 129)

Відповідачами дана інформація не спростована.

Отже, підстав для проведення перерахунку заборгованості за надані послуги з централізованого опалення не має.

Отже, переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги , судова колегія погоджується з висновками суду щодо задоволення позову, а доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права є безпідставними.

Порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

Довод апеляційної скарги, що відповідачі не були ознайомлені з уточненими позовними вимогами, а фактично зменшеними позовними вимогами ( а.с. 80) не є підставами, передбаченими ч.3. ст. 376 ЦПК України для скасування або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381,382 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2018 року.

Головуючий Гаврилова Г.Л.

Судді Зайцева С.А.

Пономарьова О.М.