ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 717/641/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Одинак О. О.

суддів Кулянди М.І., Половінкіної Н.Ю.

секретар Конецька Д.Г.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Телешман О.В.

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Просив:

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 8 червня 2016 року, видане на ім'я ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається із дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) бланк серії НОМЕР_1 виданого на ім'я ОСОБА_3;

- визнати недійсними та частково скасувати пункт 22 розпорядження Кельменецької районної державної адміністрації №187 від 3 серпня 2016 року в частині виділення ОСОБА_2 земельної ділянки, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) згідно сертифікату серії НОМЕР_1, загальною площею 1,1076 га з кадастровим НОМЕР_2;

- визнати недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32067328 від 27 жовтня 2016 року, прийняте державним реєстратором Кельменецької районної державної адміністрації ОСОБА_4, номер запису про право власності НОМЕР_12 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4 на земельну ділянку загальною площею 1,1076 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий НОМЕР_2, яка розташована на території Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,1076 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3

Рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 8 червня 2016 року, видане на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, на спадкове майно, яке складається із дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) бланк серії НОМЕР_1.

Визнано недійсним та частково скасовано розпорядження Кельменецької районної державної адміністрації №187 від 3 серпня 2016 року про виділення громадянам - власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок, в частині виділення ОСОБА_2 власниці земельної частки (паю ) в натурі (на місцевості) - земельної ділянки, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що стверджується сертифікатом серії НОМЕР_1 загальною площею 1,1076 га з кадастровим НОМЕР_2.

Визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 32067328 від 27 жовтня 2016 року, прийняте державним реєстратором Кельменецької районної державної адміністрації ОСОБА_4 , номер запису про право власності НОМЕР_12 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4 на земельну ділянку загальною площею 1,1076 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий НОМЕР_2, яка розташована на території Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області.

Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на земельну ділянку площею 1,1076 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим НОМЕР_2, яка розташована на території Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року залишити без змін.

Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а аргументи апеляційної скарги є безпідставними.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Так, згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дід позивача ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5, свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_6 від 7 травня 1982 року, свідоцтвом про укладення шлюбу батьків позивача, серії НОМЕР_7 від 22 серпня 1979 року, свідоцтвом про народження матері позивача серії НОМЕР_8 від 2 листопада 1959 року та свідоцтвом про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_5 серії НОМЕР_9 (а.с.15-19).

22 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_3 Кельменецькою районною державною адміністрацією був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності спілки селян «Івановецька» Кельменецького району, площею 1,36 га, серії НОМЕР_10 (а.с.25).

З матеріалів спадкової справи №224, розпочатої 26 жовтня 1995 року вбачається, що ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 (а.с.100-116 т.1).

3 липня 1997 року ОСОБА_5 склала заповіт на випадок своєї смерті заповіт, яким заповіла все своє майно внуку ОСОБА_1 (а.с.13 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12 т.1).

З матеріалів спадкової справи №747, розпочатої 16 листопада 2004 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 (а.с.169-185 т.1).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі зробив помилковий висновок про те, що в результаті видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 8 червня 2016 року на ім'я ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 на спадкове майно, яке складається із дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, прийняття розпорядження Кельменецькою районною державною адміністрацію №187 від 3 серпня 2016 року щодо виділення ОСОБА_2 земельної ділянки, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) відповідн6о до сертифіката серії НОМЕР_1, загальною площею 1,1076 га з кадастровим НОМЕР_2, прийняття державним реєстратором Кельменецької районної державної адміністрації рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32067328 від 27 жовтня 2016 року, номер запису про право власності НОМЕР_12 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, ОСОБА_2, реєстраційний номера об'єкта нерухомого майна НОМЕР_4 на земельну ділянку загальною площею 1,1076 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий НОМЕР_2, яка розташована на території Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області було порушено право позивача на спадкування на земельну частку пай після смерті ОСОБА_5

Суд першої інстанції не врахував правову позицію, яку Верховний Суд виклав у своїй постанові від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень частин дев'ятої, десятої статті 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств.

За частинами шостою, сьомою статті 6 ЗК України 1990 року, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації.

Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі.

Частина друга статті 23 ЗК України 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» (далі - Указ № 720/95) встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно статті 9 ЦК Української РСР, здатність мати цивільні права і обов'язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від ІНФОРМАЦІЯ_2 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Згідно роз'яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку(пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід враховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

З довідки Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 7 грудня 2018 року №0-24-0.31-4920/2-18 вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю спілці селян «Івановецька» Кельменецького району був виданий 13 листопада 1995 року.

Отже, на день видачі спілці селян «Івановецька» Кельменецького району державного акта на право колективної власності на землю від 13 листопада 1995 року ОСОБА_3 не був членом указаної селянської спілки, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

За таких обставин ОСОБА_3 не набув право власності на земельну частку (пай), а тому вказане майно не ввійшло до складу спадщини.

Враховуючи наведене вище суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до правил статті 141 ЦПК України слід змінити розподіл судових витрат.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування судового рішення, ухвалення постанови про відмову в позові.

З квитанції №37 від 25 жовтня 2018 року вбачається, що відповідачка за подання до суду апеляційної скарги сплатила судовий збір в сумі 3171 гривня 60 копійок (а.с.222).

З квитанції №20 від 20 листопада 2018 року вбачається, що відповідачка за подання до суду апеляційної скарги додатково сплатила судовий збір в сумі 1058 гривень.

Отже, ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 4229 гривень 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 10 жовтня 2018 року скасувати.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним та скасування розпорядження Кельменецької районної державної адміністрації Чернівецької області, скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в поряду спадкування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4229 (чотири тисячі двісті двадцять дев'ять) гривень 60 копійок в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Дата складання повної постанови 17 грудня 2018 року.

Головуючий О.О. Одинак

Судді: М.І. Кулянда

Н.Ю. Половінкіна