Справа №265/3785/15-ц
Провадження №2/265/1112/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2018 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря Куксенко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

11.06.2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 10000,56 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що 21 липня 2009 року о 20.00 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Лютневої на перехресті з вулицею Полетаєва в м. Маріуполі, на перехресті рівнозначних доріг, при виникненні небезпеки не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 11.06.2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 10000,56 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що 21 липня 2009 року о 20.00 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Лютневої на перехресті з вулицею Полетаєва в м. Маріуполі, на перехресті рівнозначних доріг, при виникненні небезпеки не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 О.К.11.06.2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 10000,56 гривень. В обґрунтування позовних вимог вказувало на те, що 21 липня 2009 року о 20.00 годин, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Лютневої на перехресті з вулицею Полетаєва в м. Маріуполі, на перехресті рівнозначних доріг, при виникненні небезпеки не вжив всіх заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2

За постановою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 04.12.2009 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні даного ДТП і притягнутий до адміністративної відповідальності. Внаслідок зазначеної ДТП відповідачем був пошкоджений автомобіль «Хюндай» державний номерний знак АН 4235ЕЕ, що належить ОСОБА_2

Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу,відповідно до звіту № 236-Д про оцінку автомобіля НОМЕР_2, складає 11136,67 гривень.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2, з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ) з відповідною заявою. Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визнаних цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У звязку з настанням події, МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 9280,56 гривень. Чинним законодавством передбачено, що особа , яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином після проведення виплати на користь ОСОБА_2 у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 Позивач звертався до відповідача про компенсацію витрат в добровільному порядку, але до цього часу відшкодування не здійснено. У звязку з чим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача понесені витрати з відшкодування винній особі у розмірі 9280,56 гривень, понесені витрати з надання послуг аварійного комісара 720 гривень, а всього 10000,56 гривень. При цьому позивач просив суд не застосовувати до позовних вимог строк позовної давності, оскільки 11 грудня 2013 року Орджонікідзевським районим судом м. Маріуполя було постановлено заочне рішення за позовом МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування. При перегляді справи по заяві відповідача, позовну заяву залишили без розгляду. Вважає, що строк позовної давності було перервано у момент звернення заявника за захистом порушених прав до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, а саме 27 січня 2013 року, до моменту спливу строку позовної давності.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за відсутності представника МТСБУ.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, подавши заяву про застосування строку позовної давності. Просили суд відмовити МТСБУ у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 4 грудня 2009 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України, оскільки ним було порушено п.12.3,12.4,11.2 ПДР України, оскільки вин повинен був діяти відповідно до дорожньої обстановки, яка сталася на шляху його руху через рівнозначне перехрестя відповідно до п.11.2 ПДР України при виконані вимог п.12.4,12.3 ПДР України. Водій ОСОБА_1 виконуючи вимоги вказаних пунктів ПДР України мав технічну можливість попередити дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та вчинені вони цією особою.

Нормами ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Відповідно до пп. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», далі (Закон), МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визнаних цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Судом встановлено, що на дату скоєння ДТП водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст. 22 Закону МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб під час ДТП.

Як вбачається зі звіту № 236-Д від 30.07.2009 року вартість відновлюючого ремонту легкового автомобілю HYUNDAI Accent, державний реєстраційний номер АН 4235ЕЕ, 2008 року випуску, складає 11136,67 гривень (а.с. 18-22)

Відповідно до наказу МТСБУ від 01.02.2010 року № 179 (а.с.17), ОСОБА_2 здійснене відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, в розмірі 9280,56 гривень, про що свідчить платіжне доручення №379 від 2 лютого 2010 року (а.с. 16).

Як вбачається з листа МТСБУ від 22.02.2010 року, направленого на адресу ОСОБА_1, йому запропоновано добровільно здійснити компенсацію понесених МТСБУ витрат на відшкодування шкоди потерпілому в ДТП у розмірі 9280,56 гривень та витрат, понесених у звязку зі встановленням збитків та збором документів по справі у розмірі 720 гривень (а.с.24), однак відповідачем у добровільному порядку не здійснена компенсація зазначених витрат.

У відповідності до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1191 ЦК України та п.38.2.1 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

При цьому, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі - Постанова) регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Позивач здійснив відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП в розмірі 9280,56 гривень, про що свідчить платіжне доручення №379 від 2 лютого 2010 року.

Тобто, перебіг позовної давності почався саме з 02 лютого 2010 року, і з цієї дати протягом трьох років, а саме до 02 лютого 2013 року у позивача було право звернутися з відповідним позовом до відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вперше звернувся до суду із даними позовними вимогами 28 січня 2013 року. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 16 липня 2013 року позовну заяву МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Вдруге позивач звернувся до суду з позовними вимога до ОСОБА_1 30.10.2013 року. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 11 грудня 2013 року № 265/8110/13-ц позовні вимоги МТСБУ задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ кошти в розмірі 11229,96 гривень. Ухвалою суду від 31 січня 2014 року заочне рішення від 11 грудня 2013 року скасовано за заявою відповідача, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 18 червня 2014 року позовну заяву МТСБУ до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

В подальшому позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 11.06.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Згідно ч.1 ст.265 ЦК України, залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

Отже позивач попустив строк звернення з позовом до суду, оскільки звернувся до суду після після спливу встановленого строку позовної давності.

Частиною 3 статті 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи в судовому засіданні, вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, у звязку зі спливом строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 10000,56 гривень, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 10 серпня 2018 року.

Суддя О.О.Костромітіна