КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження №22-ц/796/2677/2018 Доповідач - Рубан С.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Клець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року, ухвалене у складі судді Диби О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року ліквідовано Апеляційний суд міста Києва, Апеляційний суд Київської області та утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За змістом повідомлення, розміщеного в газеті «Голос України», днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 03 жовтня 2018 року.

У зв'язку із зазначеним справа підлягає розгляду Київським апеляційним судом.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у розмірі 16734,73 грн., з яких 15734,73 грн. - розмір матеріального збитку, 1000 грн. вартість автотоварознавчого дослідження.

Посилається на те, що з вини відповідача внаслідок ДТП його автомобілю завдана шкода. Цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», проте саме відповідач повинен відшкодувати завдану ним шкоду, яку в добровільному порядку не відшкодовує.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Посилається на те, що судом не взято до уваги, що потерпілий має право відмовитись від свого права вимог до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно - правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Крім того, судом безпідставно встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача на дату скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «Іллічівське», відповідачем належним чином сплачено страховий платіж, у зв'язку з чим страховий поліс набрав чинності, встановлено строк дії страхового поліса, розмір франшизи та інші умови страхового полісу.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди у розмірі 16734,73 грн., з яких 15734,73 грн. - розмір матеріального збитку, 1000 грн. вартість автотоварознавчого дослідження.

Посилається на те, що з вини відповідача внаслідок ДТП його автомобілю завдана шкода. Цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», проте саме відповідач повинен відшкодувати завдану ним шкоду, яку в добровільному порядку не відшкодовує.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», а розмір завданих позивачу збитків не перевищує ліміту відповідальності за дійсним полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Вимог щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» розміру завданих збитків позивач не заявляв.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що автомобіль НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 на праві власності.

13.06.2017 року відбулося ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2 та автомобіля НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3, яким керував ОСОБА_2

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17.07.2017 року відповідача визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3 була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», поліс №АЕ/8857829. Вказаний поліс був чинний на момент скоєння відповідачем ДТП.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з вимогою виплати страхового відшкодування.

Позивач самостійно звернувся до ФОП ОСОБА_4. для визначення розміру завданих збитків. Відповідно до Звіту №57/06/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу від 21.06.2017 року, завданого позивачу, розмір завданої шкоди становить 15734,73 грн.

За проведення вказаної оцінки позивачем було сплачено 1000 грн., що підтверджується відповідною квитанцією від 13.06.2017 року.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи шкода, завдана позивачу у зв'язку із пошкодженням його транспортного засобу, відшкодована не була.

Відповідно до ст. 36.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Статтею 36.2 Закону визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно- правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий правовий висновок сформулювала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

На момент ДТП цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована третьою особою, а розмір завданих позивачу збитків не перевищує ліміту відповідальності за дійсним полісом обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Вимог щодо стягнення з ПрАТ «СТ «Іллічівське» розміру завданих збитків, позивач не заявляв.

Враховуючи наявність у ПрАТ «СТ «Іллічівське» обов'язку відшкодувати позивачу збитки, які були завдані відповідачем у зв'язку із ДТП, а позивач такої вимоги не заявив, суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, що потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, незалежно від того, чи застрахована цивільно - правова відповідальність цієї особи, колегія суддів не приймає до уваги.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи з цього, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов'язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як вбачається з довідки про дорожньо - транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_3 була застрахована ПрАТ «СТ «Іллічівське», поліс №АЕ/8857829. Вказаний поліс був чинний на момент скоєння відповідачем ДТП.

Проте, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач ОСОБА_1 звертався до ПрАТ «СТ «Іллічівське» з вимогою виплати страхового відшкодування, що згідно вимог ст. 1194 ЦК України виключає відповідальність відповідача перед ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції безпідставно встановлено, що цивільно - правова відповідальність відповідача на дату скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» колегія суддів оцінює критично, оскільки вони спростовуються інформацією, яка міститься в довідці про дорожньо - транспортну пригоду від 13.07.2017 року № 16199-5/41/11-2017.

Згідно ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності.

Твердження представника позивача в судовому засіданні в апеляційному суді про те, що з довідки про дорожньо - транспортну пригоду не вбачається, що поліс був чинний на момент ДТП, азгідно відомостей, які містяться в базі МТСБУ вбачається лише, що вказаний поліс зареєстрований, зазначено номер полісу, проте не вказано хто застрахований, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач звертався до МТСБУ із відповідними запитами щодо надання інформації.

Крім того, вмотивованого рішення Моторно (транспортного) страхового бюро України про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, завдану відповідачем, внаслідок ДТП 13.06.2017 року матеріали справи не містять та сторонами суду не надано.

Крім цього, як встановлено в апеляційному суді до ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» за виплатою страхового відшкодування позивач також не звертався, так як не вважав за потрібне.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення.

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий Рубан С.М.

Судді Желепа О.В.

Іванченко М.М.