Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2018 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Четвертак Л.М., представника позивача - адвоката ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 просить встановити факт родинних відносин, а саме те, ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є рідною сестрою ОСОБА_2, та визнати за ОСОБА_2 правовласності на житловий будинок «А» з господарським будівлями і спорудами: «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - погріб, №1 - огорожу, №2 - водогін, розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його рідна сестра - ОСОБА_4. На день смерті з сестрою ніхто не проживав, оскільки її чоловік - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року, а дітей у них не було. Інших спадкоємців, окрім позивача ОСОБА_2 немає. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який згідно запису в погосподарській книзі Скельківської сільської ради належав її померлому чоловіку ОСОБА_5. Отже після смерті ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину його дружина, позивача рідна сестра ОСОБА_4. Після смерті сестри позивач ОСОБА_2 вступив у спадщину, подав заяву до нотаріальної контори про відкриття спадщини, заведена спадкова справа №100 за 2013 рік. Однак через відсутність правовстановлюючих документів, отримати свідоцтво про право власності позивач не може. Крім того, в документах ОСОБА_4 та документах позивача містяться розбіжності в записах про їхню матір, які були допущені при видачі свідоцтва про народження. У свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2 у графі мати записана «ОСОБА_9», а у свідоцтві про народження сестри ОСОБА_4 у графі мати записана як «ОСОБА_12». Однак, не зважаючи на те, що у свідоцтвах про народження ім'я матері різне, те що вони є рідними братом та сестрою підтверджується записом про їхнього батька «ОСОБА_7». Крім того, у свідоцтві про шлюб ОСОБА_4 була допущена посилка в її імені, замість правильного «ОСОБА_4» записано невірно «ОСОБА_8». У зв'язку з цим позивач ОСОБА_2 не має змоги оформити спадщину, як єдиний спадкоємець після смерті своєї рідної сестри ОСОБА_4

Ухвалою Василівського районного суду від 30 травня 2018 року відкрито

провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Василівського районного суду від 09 липня 2018 року підготовче судове засідання закрите, справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольни в повному обсязі.

Представник відповідача Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області в особі сільського голови Брик В.В. подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги просять вирішити на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.26).

Як встановлено судом, згідно довідки Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області №743 від 20.04.2018 року (а.с.19), померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5, був зареєстрований в АДРЕСА_1, з 15 червня 1959 року по день смерті. На день смерті за вищевказаною адресою була зареєстрована дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Шлюбні відносини померлого ОСОБА_5 з ОСОБА_4 підтверджуються свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим 04.04.1950 року (а.с.16).

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Відтак, до правовідносин, які виникли до набрання чинності Цивільного кодексу України 2003 року, тобто до 01.01.2004 року, підлягає застосуванню Цивільний кодекс УРСР 1963 року, а до тих їх прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, тобто після 01.04.2004 року, застосовуються положення останнього.

Статтею 549 ЦК УРСР 1963 року визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини; ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 спадкоємцем першої черги є його дружина ОСОБА_4, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим

майном, оскільки проживала та була зареєстрована разом з померлим за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 (а.с.27).

Згідно копії довідки Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області №744 від 20.04.2018 року (а.с.23), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, була зареєстрована в АДРЕСА_1, з 15 червня 1959 року по день смерті. На день смерті за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрованим.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з дати відкриття спадщини подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За даними спадкової справи №100/2013 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини звернувся брат померлої ОСОБА_2.

Згідно ч.1 п.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення факту родинних відносин має для позивача значення для вирішення питання належного оформлення спадкового майна, яке залишилося після смерті його сестри.

Відповідно до копії паспорта громадянки України позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с. Скельки Василівського району Запорізької області (а.с.10-11).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, місце народження с. Скельки Василівського району Запорізької області, в графі батько вказаний «ОСОБА_7», а в графі мати «ОСОБА_12» (а.с.17).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року, місце народження с. Скельки Василівського району Запорізької області, в графі батько вказаний «ОСОБА_7», а в графі мати вказана «ОСОБА_9» (а.с.18).

Згідно свідоцтва про одруження НОМЕР_2 від 04.04.1950 року, громадянин ОСОБА_5 уклав шлюб з громадянкою ОСОБА_8, 04 квітня 1950 року, який зареєстрували в Скельківському сільському РАЦС Василівського району (а.с.16).

Оскільки при складанні документів працівниками державних установ були допущені помилки, а саме у свідоцтві про народження позивача ОСОБА_2 у графі мати записана «ОСОБА_9, а в свідоцтві про народження сестри ОСОБА_4 мати записана як «ОСОБА_12», крім того, у свідоцтві про шлюб сестри ОСОБА_4 була допущена помилка в її імені, замість правильного «ОСОБА_4» записано невірно «ОСОБА_8».

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що проживає поряд з ОСОБА_2, у якого була рідна сестра баба ОСОБА_4. Чоловік баби ОСОБА_4 помер приблизно на початку 2000 років і вона проживала сама.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що проживає поряд з ОСОБА_2 Йому відомо, що у ОСОБА_2 була рідна сестра ОСОБА_4, яка проживала поряд і на даний час померла.

Встановити іншим, крім судового, шляхом цей факт родинних відносин

неможливо, оскільки ОСОБА_4 померла.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає можливим також задовольнити позовні вимоги в частині встановлення факту родинних відносин між позивачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, як між рідним братом та сестрою підтвердився в судовому засіданні поясненнями представника позивача, свідків та наданими доказами.

Таким чином, з досліджених судом доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, є її рідний брат ОСОБА_2, який належним чином прийняв спадщину шляхом подачі до нотаріальної контори відповідної заяви.

Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

При вирішенні спору суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема: ЦК УРСР 1963 року, Законом України від 07 грудня 1990 року №553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських

Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року №5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затв. заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п.20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як встановлено судом, згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету Василівської районної ради народних депутаті від 17 жовтня 1990 року №196 та архівного витягу додатку до нього (а.с.20, 21, 22), вирішено питання про оформлення права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва про право власності, обов'язок видачі поклався, в тому числі на Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації. Однак це рішення в частині видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право власності виконано не було.

Згідно довідки Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області №745 від 20.04.2018 року (а.с.25), згідно погосподарської книги Скельківської сільської ради №4 особовий рахунок НОМЕР_5 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Крім того, згідно довідки Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області №746 від 20.04.2018 року (а.с.24), в погосподарській книзі №4 за 1996-2000 роки Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області станом на 01.01.1999 року на ст.60, особовий рахунок об'єкта по господарського обліку №265, є запис про земельну ділянку площею 0,15 га (з неї 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд), яка знаходилась в користування ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1. Земельна ділянка не приватизована.

Зважаючи на реєстрацію вказаного житлового будинку в погосподарській книзі за померлим ОСОБА_5 за життя у виконкомі Скельківської сільської ради, останній мав вищевказаний будинок на праві особистої власності, відповідно до діючої на той час ст.13 Конституції СРСР, ст.101, ст.128, ст.134, ст.ст.224-227 ЦК УРСР (редакції 1963 року). Після смерті ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину його дружина ОСОБА_4, яка не оформила своїх спадкових прав.

Неможливість для позивача оформлення спадщини в нотаріальній конторі підтверджено постановою нотаріуса від 18 травня 2018 року №3253/02-31 (а.с.33), якою позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, яка проживала у АДРЕСА_1.

Таким чином, враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1, належав на праві власності померлій ОСОБА_4, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 і прийняв спадщину після її смерті, інші спадкоємці відсутні, правовстановлюючі документи на будинок відсутні, що унеможливлює оформлення

позивачем в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, тому позовні вимоги позивача ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282, 315, 319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Скельківської сільської ради Василівського району Запорізької області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин: а саме, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року є рідною сестрою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) право власності на житловий будинок «А» з господарським будівлями і спорудами: «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - погріб, №1 - огорожу, №2 - водогін, розташовані по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 16 серпня 2018 року.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова