ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 грудня 2018 року

м.Харків

справа № 639/1012/15-ц

провадження № 22-ц/818/1338/18

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом - ОСОБА_1,

відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року, постановлене під головуванням судді Єрмоленко В.Б., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання права особистої приватної власності на квартиру.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, право власності на автомобіль ВАЗ - 2108, державний номер НОМЕР_1, 1987 року випуску, вартістю 16030 грн. В порядку розподілу майна подружжя припинено право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. Залишено в користуванні ОСОБА_2 телевізор «Samsung», кріплення настінне для телевізора, цифровий ефірний приймач «Android mini PC», газову піч «Gorenie», газовий котел «Immergas», пральну машину «Hotront», кухонні стіл і кухонний куток, розкладний диван і підліткове ліжко загальною вартістю 18 622 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 та ? частину вартості спільного сумісного майна у розмірі 264645 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1323,22 грн. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. У задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього грошових коштів як компенсацію ? частини вартості спірної квартири та ухвалити нове рішення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Вважає, що рішення суду слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів як компенсацію ? частини вартості квартири АДРЕСА_1. Визнати грошові кошти у розмірі 300 000 грн., що на час подання апеляційної скарги еквівалентні 12 000 доларів США такими, що не є спільною власністю подружжя, і не підлягають розподілу. Визнати такою, що підлягає розподілу суму у розмірі 226 698 грн., тобто призначити розмір компенсації як 113 349 грн. на користь ОСОБА_1.

ОСОБА_1 подала заперечення на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Позивачкою за первісним позовом надано копію свідоцтва про шлюб від 14.04.2018 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 72 т.2).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Рішення суду в частині порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, вирішення питання судових витрат, - сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 листопада 2009 року по листопад 2015 року (а.с.8 т.1).

Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, 16 квітня 2013 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбав квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно звіту суб'єкта оціночної діяльності ЧП ОСОБА_3 від 27.10.2015 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 становить 526698 грн. без урахування ПДВ (а.с.95-00 т.1).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1, з урахуванням уточнених вимог, посилалася на те, що придбане майно в період шлюбу з відповідачем за первісним позовом є спільним майном подружжя. ОСОБА_2 добровільно поділити майно не бажає, вважає, що воно належить йому на праві особистої приватної власності. Просила суд припинити її право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, стягнути з відповідача грошову компенсацію в сумі 263 349 грн.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно статей 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належать їй, йому особисто.

Оскільки законом презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього.

Обгрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_2 посилався на те, що спірна квартира була придбана за його особисті кошти, а саме: кошти отримані від батьків, які позичили йому 56 000 грн., еквівалентну 7000 доларам США. Крім того відповідач стверджував, що другий платіж за придбану квартиру він здійснив на позичені 10.04.2013 р. у ОСОБА_4 40000 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США (а.с.138-145 т.1).

Відповідно до частин 2, 3 ст. 61 СК України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну установу). Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Таким чином відповідно до вимог зазначеної норми, кошти отримані ОСОБА_2 за розписками від 02.03.2013 року та від 10.04.2013 року, - є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки були одержані в період шлюбу внаслідок укладення ОСОБА_2 договорів в інтересах сім'ї.

Положення статті 365 ЦПК України передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні.

Крім того відповідно до частини третьої статті 370 ЦК України виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу, частиною другою якої передбачено, що якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Рішення суду в частині порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя, припинення права спільної сумісної власності та відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2, вирішення порядку розподілу судових витрат, - сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, розглядаючи справу в межах вимог апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитись із розміром грошової компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Право співвласника на виділ його частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні регулюється статтею 364 ЦК України. Таке право позивача не може бути обмежене іншим співвласником і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок іншого співвласника сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи. При цьому передбачено, що обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки.

ОСОБА_1 погодилась на отримання грошової компенсації замість її частки у спільній сумісній власності подружжя - квартири готельного типу №7, розташованої по вул. Велика Гончарівська, 7 в місті Харкові.

ОСОБА_2 не заперечує проти стягнення грошової компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1. Вважає, що розмір компенсації має складати 113 349 грн.

За клопотанням ОСОБА_2 ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 листопада 2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлене питання, яка ринкова вартість квартири АДРЕСА_1.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи №4198/25 від 26 січня 2018 року визначена ринкова вартість спірної квартири. Станом на 26.01.2018 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 312 722 грн. (а.с.29-36 т 2).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що розмір грошової компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, складає 156 361 грн., відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №4198/25 від 26.01.2018 року, яким визначена вартість спірної квартири.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що грошові кошти у розмірі 300 000 грн., не є спільним майном подружжя, а є його особистою приватною власністю, оскільки отримані ним особисто за розписками від 02.03.2013 року та від 10.04.2013 року, - не приймаються до уваги колегією суддів.

Розписки від 02.03.2013 року та від 10.04.2013 року про отримання грошових коштів у борг містять посилання на необхідність повернення боргу, тобто це є спільне зобов'язання подружжя, оскільки кошти отримані для укладення договору купівлі-продажу квартири в інтересах сім'ї.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Належних і допустимих доказів того, що спірну квартиру було придбано за рахунок особистих коштів ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід змінити. Зменшити розмір грошової компенсації вартості ? частини квартири готельного типу АДРЕСА_1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 156 361 грн., визначеної за висновком судової будівельно-технічної експертизи №4198/25 від 26.01.2018 року.

Рішення суду в іншій частині сторонами не оскаржується та судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 26 квітня 2016 року змінити в частині розміру грошової компенсації вартості ? частини квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 156 361 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 13.12.2018 року.