Справа № 255/2558/13-ц
Провадження № 2-в/242/55/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капытонова В.І., секретар судового засідання Нарижна О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Селидове справу про відновлення втраченого провадження у справі №255/2558/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим кредитного договору та договору іпотеки, визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИВ:

До Селидівського міського суду Донецької області надійшла ухвала Верховного Суду про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі №255/2558/13-ц, яка перебувала в провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 16.07.2018 року відкрито провадження на підставі ухвали Верховного Суду про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі №255/2558/13-ц, яка перебувала в провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2018 року дану справу передано судді Капітонову В.І., у звязку із перебування суддею Коліщук З.М. у відрядженні на підставі розпорядження №23/18 від 01.08.2018 року.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.08.2018 року прийнято цивільну справу про вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у справі №255/2558/13-ц, яка перебувала в провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецьк на підставі ухвали Верховного Суду, до свого провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

Учасники справи в судове засідання не зявились про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що втрачене провадження по цивільній справі №255/2558/13-ц підлягає відновленню частково з наступних підстав.

Судом установлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.

Згідно з довідкою, виданою Селидівського міського суду №124/18 від 12.07.2018 р., цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим кредитного договору та договору іпотеки, визнання дій незаконними, яка перебувала у провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не передано. Відповідно до відомостей бази даних Ворошиловського районного суду м.Донецька, яка надана у користування Селидівському міському суду Донецької області, по вказаній справі ухвалено рішення 21.03.2014 року. За даними обліково статистичної картки вбачається, що на рішення від 21.03.2014 року подано апеляційну скаргу та ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.05.2014 року рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька залишено без змін.

Таким чином, під час розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження судом з,ясовано, що цивільна справа №255/2558/13-ц була втрачена.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст..489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Таким чином, враховуючи, що цивільну справу №225/2558/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим кредитного договору та договору іпотеки, визнання дій незаконними, яка перебувала у провадженні Ворошиловського районного суду м.Донецька, до Селидівського міського суду Донецької області не було передано. Відомостей щодо неможливості передачі матеріалів зазначеної справи з Ворошиловського районного суду м.Донецька Донецької області до Селидівського міського суду Донецької області не надходило, але даним рішенням, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 07.05.2014 року, позов задоволено та надані суду докази підтверджують дані обставини. суд приходить до висновку про необхідність відновлення втраченого судового провадження по вищевказаній цивільній справі.

Згідно із ст. 493 ЦПК України, передбачено, що при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги, зокрема: частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Відповідно до ст..494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наявної в матеріалах справи інформації та документів виготовлених за допомогою режиму повного доступу з Єдиного державного реєстру судових рішень, суд вважає за необхідне використати цю частину провадження, що збереглася до втрати провадження, та відновити зміст ухвал Ворошиловського районного суду м.Донецька про відкриття провадження від 06.03.2013 року, про забезпечення позову від 06.03.2013 року, про закінчення підготовки до судового розгляду та призначення справи до розгляду від 04.04.2013 року, зміст рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 21.03.2014 року, зміст ухвал Апеляційного суду Донецької області від 28.04.2014 року та від 07.05.2014 року, що на думку суду є достатнім для реалізації особою захисту свого порушеного, оспореного чи невизнаного права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 488-493 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відновити частково втрачене судове провадження в цивільній справі №255/2558/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненим кредитного договору та договору іпотеки, визнання дій незаконними.

Відновити ухвали Ворошиловського районного суду м.Донецька про відкриття провадження від 06.03.2013 року, про забезпечення позову від 06.03.2013 року, про закінчення підготовки до судового розгляду та призначення справи до розгляду від 04.04.2013 року, рішення Ворошиловського районного суду м.Донецька від 21.03.2014 року, та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 28.04.2014 року та від 07.05.2014 року, наступного змісту:

«

255/2558/13-ц

№ 2/255/1128/2013

У Х В А Л А

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ У СПРАВІ

06 березня 2013 року суддя Ворошиловського районного суду м. Донецька Цукуров В.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення договорів шляхом повного виконання, -

ВСТАНОВИВ:

До Ворошиловського районного суду м. Донецька надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення договорів шляхом повного виконання.

Позовну заяву надано з дотриманням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Для зясування можливості врегулювання спору до судового розгляду або забезпечення правильного та швидкого вирішення справи необхідно провести попереднє судове засідання.

Керуючись ст.ст. 3, 119, 120, 122 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення договорів шляхом повного виконання.

Розгляд справи у попередньому судовому засіданні Ворошиловського районного суду м. Донецька призначити на 15 годину 45 хвилин 04 квітня 2013 року.

Відповідачу в строк до 04 квітня 2013 року надати свої письмові пояснення або заперечення проти позову та докази, якими вони обґрунтовуються.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду, у разі недотримання правил підсудності, може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Ворошиловський районний суд м.Донецька протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька В.П. ОСОБА_2

255/2558/13-ц

Справа № 2/255/1128/2013

УХВАЛА

ПРО ЗАКІНЧЕННЯ ПІДГОТОВКИ ДО СУДОВОГО РОЗГЛЯДУ

ТА ПРО ПРИЗНАЧЕННЯ СПРАВИ ДО РОЗГЛЯДУ

04 квітня 2013 року суддя Ворошиловського районного суду м. Донецька Цукуров В.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення договорів шляхом повного виконання, -

ВСТАНОВИВ:

До Ворошиловського районного суду м. Донецька надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення договорів шляхом повного виконання.

У попереднє судове засідання зявилися позивач ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_4, представник відповідача не зявився.

По справі проведені всі необхідні підготовчі дії, що є достатнім для розгляду у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 33, 130, 156 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Підготовку до судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення договорів шляхом повного виконання визнати закінченою.

Призначити справу до розгляду у судовому засіданні на 11 годину 15 хвилин 30 травня 2013 року, про що повідомити сторони.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька В.П. ОСОБА_2

255/2558/13-ц

№ 2/255/1128/2013

У Х В А Л А

06 березня 2013 року суддя Ворошиловський районний суд м. Донецька ОСОБА_2, розглянувши у заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ворошиловського районного суду м. Донецька знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припинення кредитного договору та договору іпотеки. Предметом договору іпотеки є квартира АДРЕСА_1, що належить позивачу.

До суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач в якості забезпечення позовних вимог просить суд вжити заходи забезпечення позову та заборонити ПАТ КБ «ПриватБанк» звертати стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить позивачу з метою погашення заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» до набрання судовим рішенням законної сили.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

Так, перелік заходів забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, встановлено ч.1 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

У той же час задоволення вказаної заяви про забезпечення позову означало б фактичне зупинення виконання рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 06.02.2012 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, яким позовні вимоги було задоволено, звернено стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки квартири №3159 И від 23.02.2007 року, а саме, нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 58,0 кв.м., житловою площею 43,2 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 з метою погашення його заборгованості перед ПАТ КБ Приватбанкпо Договору № DODMGA40000006 від 23.02.2007 року в сумі 8903,35 доларів США, шляхом продажу квартири ПАТ КБ Приватбанквід свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу.

Таким чином, заявлений вид забезпечення позову є необґрунтованим, а вимоги позивача такими, що не ґрунтуються на законі.

За таких обставин у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Ворошиловський районний суд м.Донецька протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвалу надруковано в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька В.П. ОСОБА_2

255/2558/13-ц

№2/255/20/2014

РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2014 року Ворошиловський районний суд м. Донецька в складі:

головуючого судді Цукурова В.П.,

при секретарі Губаль В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представників позивача ОСОБА_5, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Донецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій, посилаючись на наступне.

23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DODMGA40000006, відповідно до якого позивач отримав кредитні гроші у сумі 14 728,00 доларів США на споживчі потреби, був відкритий рахунок для погашення заборгованості по кредиту №6271.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири №3159И, предметом якого стала квартира АДРЕСА_3. Відповідно до умов договору іпотеки позивач передав службовим особам відділення Приватбанку «Меркурій» правовстановлюючий документ на вказану квартиру - оригінал договору міни та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру.

19.02.2009 року позивач повністю виконав обов'язки по кредитному договору, сплатив всі кредитні гроші та проценти.

До теперішнього часу відповідач не виконав свої обов'язки - не зняв заборону з квартири, не повернув оригінал договору міни вказаної квартири та оригінал технічного паспорту.

Листом від 17.01.2013 року №30.1.0.0/2- Р- відповідач вимагав повернути заборгованість, яка складає 13609,32 доларів США, у тому числі: основний борг - 4066,25 доларів США; відсотки - 4914,92 доларів США; пеня - 4628,15 доларів США.

озивач зазначає, що він щомісячно на виконання зобов'язань по кредитному договору, вносив платежі до каси банку, на підтвердження чого йому видавався платіжний документ, в якому вказувалася сума платежу, дата операції, касир банку завіряла документ своїм підписом, що підтверджується випискою по рахунку від 18.11.2008 р.

18.11.2008 р. позивач звернувся в відділення Приватбанку «Меркурій» для звірки розрахунків внесених ним платежів, де дізнався що має заборгованість у розмірі 3600,00 доларів США.

Як було встановлено при звірці, 18.11.2008 року позивач вніс в касу банку 4000,00 доларів США, а у виписці банку значилася сума 400,00 доларів США.

На підтвердження своєї позиції позивач надав робітнику відділення банку «Меркурій» платіжний документ, в якому була вказана сума платежу - 4000,00 доларів США, еквівалент в гривнях 20200,00 гривень, дата платежу 13.11.2007 р., касир банку ОСОБА_7 поставила свій підпис та штамп відділення банку «Меркурій».

01.12.2008 р. позивач направив лист директору Донецького РУ Приватбанку, в якому виклав обставини справи та просив розібратися в ситуації.

У червні 2009 року після повного погашення кредитних зобов'язань позивач звернувся до начальника відділу іпотеки з вимогою зняти заборону з квартири. Але службова особа наполягала на існуванні заборгованості.

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати кредитний договір №DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» припиненим шляхом повного виконання, визнати договір іпотеки від 23.02.2007 року №3159И, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненим шляхом повного виконання кредитного договору №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості по кредитному договору від 23.02.2007 року в розмірі 13609,32 доларів США незаконними.

В судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні, зокрема, повідомила, що фактично позивачем було внесено 400,00 доларів США, а ні 4 000,00 доларів США, а у квитанції касир допустив технічну. Позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

При цьому, за клопотанням представника банку в судовому засіданні оголошувалась перерва для надання часу на проведення службового розслідування та врегулювання спору у позасудовому порядку. Однак, в судовому засіданні 21.03.2014 року представник банку повідомила, що службове розслідування проведено не було, відповідного акту або довідки не складено, а у позасудовому порядку спір врегулювати неможливо. Також представник банку пояснила суду, що заборгованість позивачу в сумі 13 609,32 доларів США була нарахована банком саме у звязку із урахуванням спірного платежу в розмірі 400,00 доларів США, а ні 4 000,00 доларів США.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність повністю задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DODMGA40000006, відповідно до якого позивач отримав кредитні гроші у сумі 14 728,00 доларів США на споживчі потреби, був відкритий рахунок для погашення заборгованості по кредиту №6271.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири №3159И, предметом якого стала квартира АДРЕСА_3. Відповідно до умов договору іпотеки позивач передав службовим особам відділення Приватбанку «Меркурій» правовстановлюючий документ на вказану квартиру - оригінал договору міни та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру.

Позивач зазначає, що 19.02.2009 року він повністю виконав обов'язки по кредитному договору, сплатив всі кредитні гроші та проценти.

При цьому, листом від 17.01.2013 року №30.1.0.0/2- Р- відповідач вимагав повернути заборгованість, яка складає 13609,32 доларів США, у тому числі: основний борг - 4066,25 доларів США; відсотки - 4914,92 доларів США; пеня - 4628,15 доларів США.

Як було встановлено при звірці розрахунків, 13.11.2007 року позивач вніс в касу банку 4000,00 доларів США, а у виписці банку значилася сума 400,00 доларів США.

На підтвердження своєї позиції позивач надає платіжний документ квитанцію, підписану платником та касиром ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якому вказана сума платежу - 4000,00 доларів США, еквівалент в гривнях 20200,00 гривень, дата платежу 13.11.2007 року (а.с. 124).

При цьому, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності даної квитанції.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і одо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У той же час, відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування факту сплати ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором суми у розмірі 4 000,00 доларів, службового розслідування не проведено. При цьому, судом встановлено, що заборгованість у сумі 13 609,32 доларів США була нарахована саме у звязку з невірним розрахунком та неврахуванням сплати позивачем суми у розмірі 4 000,00 доларів США.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем було повністю погашено заборгованість за кредитним договором №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, заборгованість, нарахована ПАТ «КБ «ПриватБанк» є необґрунтованою.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконання, проведеним належним чином.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та визнати кредитний договір № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим шляхом повного виконання.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненим договору іпотеки шляхом повного виконання, то у звязку із визнанням припиненим кредитного договору №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, договір іпотеки №3159И від 23.02.2007 року, укладеним в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, також необхідно визнати припиненим шляхом повного виконання зобовязання. Позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про визнання незаконними дій ПАТ «КБ «ПриватБанк» по нарахуванню заборгованості позивачу по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США, суд приходить до висновку про їх обґрунтованість та законність.

Так, враховуючи повне погашення ОСОБА_1 заборгованості перед ПАТ КБ «ПриватБанк» та відсутність обґрунтованих заперечень щодо цього факту з боку відповідача, дії банку щодо нарахування вищевказаної заборгованості є незаконними.

За таких обставин, необхідно задовольнити позовні вимоги про визнання незаконними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» по нарахуванню заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю та визнати кредитний договір № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим шляхом повного виконання, визнати договір іпотеки № 3159И від 23 лютого 2007 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, припиненим шляхом повного виконання кредитного договору № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, визнати незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США.

Стосовно обраного позивачем способу захисту права, суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням обраного ним способу захисту права.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача судовий збір у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 598, 599 ЦК України, ст.ст. 11, 58-60, 88 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій задовольнити повністю.

Визнати кредитний договір № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», припиненим шляхом повного виконання.

Визнати договір іпотеки № 3159И від 23 лютого 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1, припиненим шляхом повного виконання кредитного договору № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року.

Визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13609,32 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 114 (сто чотирнадцять) гривень 70 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано через Ворошиловський районний суд м.Донецька до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення надруковано у нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька В.П. ОСОБА_2

Єдиний унікальний номер 255/2558/13-ц

Номер провадження 22-ц/775/4448/2014

Категорія 27

Головуючий в I інстанції Цукуров В.П.

суддя доповідач Безрученко Ю.О.

У Х В А Л А

про відкриття апеляційного провадження

28 квітня 2014 року суддя апеляційного суду Донецької області Безрученко Ю.О., розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій, -

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2014 року рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу 09 квітня 2014 року (а.с.141), тобто після закінчення визначених процесуальним законодавством строків апеляційного оскарження.

28 квітня 2014 року апеляційна скарга разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду Донецької області.

В своїй апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» подало клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, де в якості поважних причин пропуску строку зазначено, що копію повного тексту оскаржуваного рішення представником банку отримано лише 03 квітня 2014 року, що підтверджено відповідною розпискою в матеріалах справи (а.с.133).

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню. Строк на апеляційне оскарження рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року пропущений з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Апеляційна скарга за своєю формою і змістом відповідає вимогам ст. 295 ЦПК України. Підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 297, 298 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року задовольнити.

Поновити Публічному акціонерному товариству Комерційному банку «Приватбанк» строк на апеляційне оскарження Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року.

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій.

Надіслати копії апеляційних скарг особам, які беруть участь у справі та надати їм строк для надання заперечень на апеляційну скаргу до 07 травня 2014 року.

Суддя апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_8

Єдиний унікальний номер 255/2558/13-ц

Номер провадження 22-ц/775/4448/2014

Категорія 27

Головуючий в I інстанції Цукуров В.П.

суддя доповідач Безрученко Ю.О.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2014 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Краснощокової Н.С.

суддів Безрученко Ю.О., Могутової Н.Г.

при секретарі Папченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Донецьку апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2013 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій. Свої вимоги обґрунтував тим, що 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач отримав кредитні гроші у сумі 14 728,00 доларів США на споживчі потреби та було відкрито рахунок для погашення заборгованості по кредиту. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири, предметом якого стала квартира АДРЕСА_4. Відповідно до умов договору іпотеки позивач передав службовим особам відділення Приватбанку «Меркурій» правовстановлюючий документ на вказану квартиру - оригінал договору міни та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру. 19.02.2009 року позивач повністю виконав обов'язки по кредитному договору, сплатив всі кредитні гроші та проценти. До теперішнього часу відповідач не виконав свої обов'язки - не зняв заборону з квартири, не повернув оригінал договору міни вказаної квартири та оригінал технічного паспорту. Листом від 17.01.2013 року відповідач вимагав повернути заборгованість, яка складає 13 609,32 доларів США, у тому числі: основний борг - 4066,25 доларів США; відсотки - 4914,92 доларів США; пеня - 4628,15 доларів США. Позивач зазначає, що він щомісячно на виконання зобов'язань по кредитному договору, вносив платежі до каси банку, на підтвердження чого йому видавався платіжний документ, в якому вказувалася сума платежу, дата операції, касир банку завіряла документ своїм підписом, що підтверджується випискою по рахунку від 18.11.2008 р. 18.11.2008 р. позивач звернувся в відділення Приватбанку «Меркурій» для звірки розрахунків внесених ним платежів, де дізнався що має заборгованість у розмірі 3 600,00 доларів США. Як було встановлено при звірці, 18.11.2008 року позивач вніс в касу банку 4 000,00 доларів США, а у виписці банку значилася сума 400,00 доларів США. На підтвердження своєї позиції позивач надав робітнику відділення банку «Меркурій» платіжний документ, в якому була вказана сума платежу - 4 000,00 доларів США, еквівалент в гривнях 20 200,00 гривень, дата платежу 13.11.2007 р., касир банку поставила свій підпис та штамп відділення банку «Меркурій». 01.12.2008 р. позивач направив лист директору Донецького РУ Приватбанку, в якому виклав обставини справи та просив розібратися в ситуації. У червні 2009 року після повного погашення кредитних зобов'язань позивач звернувся до начальника відділу іпотеки з вимогою зняти заборону з квартири. Але службова особа наполягала на існуванні заборгованості. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив визнати кредитний договір №DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» припиненим шляхом повного виконання, визнати договір іпотеки від 23.02.2007 року №3159И, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 припиненим шляхом повного виконання кредитного договору №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, визнати дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості по кредитному договору від 23.02.2007 року в розмірі 13 609,32 доларів США незаконними.

Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання припиненими кредитного договору та договору іпотеки шляхом повного виконання, визнання незаконними дій задоволено повністю. Визнано кредитний договір № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк», припиненим шляхом повного виконання. Визнано договір іпотеки № 3159И від 23 лютого 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1, припиненим шляхом повного виконання кредитного договору № DODMGA40000006 від 23 лютого 2007 року. Визнано незаконними дії ПАТ КБ «Приватбанк» по нарахуванню заборгованості ОСОБА_1 по кредитному договору від 23 лютого 2007 року в розмірі 13 609,32 доларів США та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування скарги зазначив, що позивач не виконав зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору та не сплатив заборгованість за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять довідки банку про відсутність заборгованості, висновку економічної експертизи, які є належним доказом повного виконання зобовязань за кредитним договором. Наданий позивачем касовий чек підтверджує лише внесення коштів на рахунок.

В судове засідання апеляційного суду представник ПАТ КБ «Приватбанк» не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином листом і телефонограмою №1632, зареєстрованою у відповідному порядку від 30 квітня 2014 року (а.с.148), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином листом і телефонограмою №1631, зареєстрованою у відповідному порядку від 30 квітня 2014 року (а.с.147), надав заяву та заперечення, в яких просить розглянути справу у його відсутність та відхилити апеляційну скаргу (а.с. 149-153), що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ст. 305 ЦПК України.

В судовому засіданні апеляційного суду представники позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_4, діючі за довіреностями (а.с. 154-155), заперечували проти апеляційної скарги та просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування факту сплати позивачем в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором суми у розмірі 4 000,00 доларів, службового розслідування не проведено. При цьому, заборгованість у сумі 13 609,32 доларів США була нарахована саме у зв'язку з невірним розрахунком та неврахуванням сплати позивачем суми у розмірі 4 000,00 доларів США. Таким чином, позивачем було повністю погашено заборгованість за кредитним договором №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, а тому заборгованість, нарахована ПАТ «КБ «ПриватБанк» є необґрунтованою. Щодо позовних вимог про визнання припиненим договору іпотеки шляхом повного виконання, то у зв'язку із визнанням припиненим кредитного договору №DODMGA40000006 від 23.02.2007 року, договір іпотеки №3159И від 23.02.2007 року, укладеним в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, також необхідно визнати припиненим шляхом повного виконання зобов'язання.

З таким висновком суду в оскаржуваній його частині можна погодитися.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Так, відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній його частині зазначеним вимогам закону відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №DODMGA40000006, відповідно до якого позивач отримав кредитні гроші у сумі 14 728,00 доларів США на споживчі потреби, був відкритий рахунок для погашення заборгованості по кредиту №6271.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 23 лютого 2007 року між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири №3159И, предметом якого стала квартира АДРЕСА_4. Відповідно до умов договору іпотеки позивач передав службовим особам відділення Приватбанку «Меркурій» правовстановлюючий документ на вказану квартиру - оригінал договору міни та оригінал технічного паспорту на вказану квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів, яким може бути, в тому числі, припинення правовідношення (п. 7).

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Суд, визнаючи кредитний договір та договір іпотеки припиненим, виходив з того, що 19 лютого 2009 року позивач повністю виконав обов'язки по кредитному договору, сплатив всі кредитні гроші та проценти, враховуючи розмір заборгованості, зазначений у листі від 17 січня 2013 року №30.1.0.0/2- Р, що підтверджено відповідними квитанціями, але Банк вимагав повернути заборгованість, яка складає 13 609,32 доларів США, у тому числі: основний борг 4 066,25 доларів США; відсотки 4 914,92 доларів США; пеня 4 628,15 доларів США.

Як було встановлено при звірці розрахунків, 13 листопада 2007 року позивач вніс в касу банку 4 000,00 доларів США, а у виписці банку значилася сума 400,00 доларів США.

На підтвердження своєї позиції позивач надав платіжний документ квитанцію, підписану платником та касиром ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якому вказана сума платежу - 4000,00 доларів США, еквівалент в гривнях 20 200,00 гривень, дата платежу 13.11.2007 року (а.с.124).

На спростування зазначеної квитанції Банком не надано доказів в обґрунтування своїх заперечень ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді, а тому апеляційний суд позбавлений права переоцінювати докази, яким судом першої інстанції дана належна правова оцінка у відповідності до норм процесуального права, що відповідає положенням статті 303 ЦПК України.

Відповідно до п. 5.1 кредитний договір в частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, відповідно до п. 7.1 вступає в силу з моменту його підписання сторонами, а в інших частинах з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформлення касових документів з метою використання кредиту в межах вказаних в них сум, та діє в обсязі виданих позичальнику коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором (а.с.7-9).

Отже, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону увагу звернув та врахував передбачені п. 5.1 кредитного договору положення, що повне виконання сторонами зобовязань за цим договором є підставою припинення дії кредитного договору. Крім того, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності квитанції на суму 4 000,00 доларів США, а саме заборгованість у розмірі 13 609,32 доларів США була нарахована у звязку з невірним розрахунком та неврахуванням сплати позивачем суми у розмірі 4 000,00 доларів США.

Таким чином, з урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності норм ЦК України та умовам кредитного договору, договору іпотеки; правильно встановлено фактичні обставини справи, що мають значення для правильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, Апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька від 21 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді:»

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області протягом пятнадцяти днів з дня його проголошення, а після її функціонування, безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І.Капітонов