ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2018 року м. Чернівці

Справа №727/3262/18

Чернівецький апеляційний суд у складі суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Владичана А.І.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного підприємства «Світвуд Україна» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 травня 2018 року, (головуючий у 1 інстанції Чебан В.М.),

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року приватне підприємство «Світвуд Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у загальній сумі 744291 грн 7 коп.

Представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: ? частку у житловому будинку по АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна НОМЕР_3, який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності; квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна НОМЕР_4, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5; автомобіль марки «КІА Magentis», 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1

Вимоги заяви про забезпечення позову обґрунтовував тим, що невжиття таких заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 травня 2018 року заяву представника позивача задоволено частково. Накладено арешт на ? частку у житловому будинку по АДРЕСА_2, реєстраційний номер майна НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1

____________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/76/18 Категорія 27

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна НОМЕР_4, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

До набрання чинності рішенням у справі заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження ? частки у вказаному житловому будинку та квартири.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції як таку, що суперечать нормам процесуального права.

В апеляційній скарзі посилається на те, що житловий будинок, на який накладено арешт, є об'єктом спільної часткової власності її та ОСОБА_4. ОСОБА_1 не має права на частку у вказаному будинку.

Накладення арешту на будинок порушує її майнові права, оскільки вона не є учасником справи.

Судом також неправомірно накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка є об'єктом спільної власності трьох осіб, двоє з яких не є сторонами спору та права власності яких порушені у зв'язку з цим.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи частково заяву представника позивача, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, а тому необхідним є накладення арешту на майно, яке належить відповідачу.

Однак колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком.

Згідно частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, та і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; ціну позву, про забезпечення якого просить заявник та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом установлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 травня 2018 року з метою забезпечення позову накладено арешт на ? частку у житловому будинку по АДРЕСА_2 та на квартиру АДРЕСА_1.

На спростування тієї обставини, що вказаний житловий будинок на час вжиття заходів забезпечення позову належав відповідачу, до апеляційної скарги ОСОБА_2 як особи, що не брала участі у справі, надано нотаріально завірену копію договору дарування ? частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Відповідно до копії договору дарування ? частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами від 10 жовтня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Войціховським А.В., ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 ? частку житлового будинку загальною площею 217,2 кв.м. (а.с. 146).

Право власності ОСОБА_2 на житловий будинок підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Чернівецькою міською радою, індексний номер 127104338, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - НОМЕР_2. (а.с.144).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим Чернівецькою міською радою, індексний номер 127104178, власником ? частки житлового будинку по АДРЕСА_2, є також ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 25.07.2003 року. (а.с.145).

Відомості про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_2, 10 жовтня 2015 року внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.137).

Надані суду докази є достатніми для висновку про те, що будинок, на який накладено арешт, на час постановлення оскаржуваної ухвали не належав відповідачу у справі.

Крім того, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, номер НОМЕР_5, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 98).

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд не пересвідчився, чи належить вказане майно відповідачу на праві власності. Арешт на майно було накладено на будинок, який не належав стороні у справі, а у квартирі належала 1/3 частка.

Забезпечення позову накладенням арешту на майно, яке не належить відповідачу у справі, порушує права апелянта як співвласника вказаного нерухомого майна.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала в частині накладення арешту на ? частку житлового будинку та на 2/3 часток квартири підлягає скасуванню, оскільки постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 травня 2018 року в частині накладення арешту на ? частку житлового будинку по АДРЕСА_2 та на 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 скасувати.

У решті ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: