ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

при секретарі Лисиці Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у розгляді справи - ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва в складі судді Панченко О.М. від 11 червня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що за життя далека родичка та краща подруга її матері ОСОБА_5 склала з у 2000 році на ім'я ОСОБА_2 заповіт, який посвідчила у 15 Київській державній нотаріальній конторі і яким вона все своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б не виражалося на час її смерті, заповідала позивачеві, оскільки чоловік ОСОБА_5 помер в 1997 році, а своїх дітей вона не мала.

Самого заповіту ОСОБА_2 не бачила і достеменно їй не було відомо про його існування. Єдиними рідними для ОСОБА_5 залишились ОСОБА_2 та її батьки, які постійно спілкувалися, підтримували один одного, однак в останні роки зв'язок між ними перервався, а 20.03.2018 знайома позивачу особа, яка їхала по своїх справах до м. Києва і через яку позивач через спільних знайомих попросила заїхати до ОСОБА_5, повідомила, що остання померла в лютому 2017 року.

Справа № 754/4507/18-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6713/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Після отриманої інформації позивач звернулася до 15 Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак державний нотаріус відмовилась видавати їй свідоцтво про прийняття спадщини за заповітом, оскільки нею було пропущено встановлений законом строк - шість місяців для подачі заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з викладеним позивач просить суд ухвалити рішення яким визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 пропущений з поважних причин і визначити їй додатковий строк в один місяць з дня набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк терміном один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 16.02.2017.

Не погоджуючись з вказаним рішенням особа, яка не приймала участі у розгляді справи ОСОБА_3, звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій посилалася на те, що 11.07.2017 року вона звернулася до 15 Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5, як спадкоємець 4-ї черги. Після відкриття спадкової справи стало відомо про наявність заповіту на користь ОСОБА_2

ОСОБА_3 вказує, що суд першої інстанції не дослідив поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_2

Зазначає, що суд не врахував, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. Крім того, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину.

Вказувала на порушення судом норм ст. 1269, 1270, 1271, 1272 ЦК України.

Просила скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року, а позовну заяву ОСОБА_2 залишити без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач та третя особа про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання своїх представників не направили, причини неявки суду не повідомили, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явилися в судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5

В матеріалах справи наявна копія заповіту від 20.10.2000, посвідченого у 15 Київській державній нотаріальній конторі, яким ОСОБА_5 заповідала ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилося і в чому б не виражалося на час її смерті (а.с .10).

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 27.03.2018 позивач звернулася до 15 Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 47).

Постановою від 30.03.2018 державний нотаріус 15 Київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_2 пропустила встановлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с. 50).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин та дійшов висновку про про можливість встановлення строку для прийняття спадщини в один місяць з дня набрання рішенням законної сили.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції належним чином дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази дійшов вірного висновку, що позивач з поважних причин пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому позов підлягає задоволенню.

Разом з цим, звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_3 вказувала, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року вирішено питання про її права та інтереси.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Доводи ОСОБА_3, що вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5 не підтверджено належними та допустимими доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2017 ОСОБА_3 звернулася до 15 Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 81).

Постановою державного нотаріуса 15 Київської державної нотаріальної контори Мазур О.Ю. від 15.09.2017 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_3 не було надано документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємиці (заявниці) із померлою, а також документів, що підтверджують встановлення факту проживання спадкоємиці зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 108).

Таки чином, на момент ухвалення рішення Деснянським районним судом м. Києва права ОСОБА_3 не порушувалися.

Посилання ОСОБА_3 на те, що на даний момент Деснянським районним судом м. Києва розглядається цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту проживання однією сім'ю та визнання права власності на спадкове майно колегією суддів відхиляються, оскільки у вказаній справі остаточне рішення не ухвалено, статус апелянта в якості спадкоємця не встановлено.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 263, 375 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 268, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді