ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/6141/18

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Половінкіна Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2018 року, головуючий у першій інстанції Семенко О.В.,

встановила:

ОСОБА_1 у червні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном.

Зазначав про набуття права власності на нежитлову будівлю гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу ? частки нежитлової будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 1 червня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 13220 та договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу ? частки нежитлової будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 1 червня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 13238.

Справа №727/6141/18 Головуючий у 1 інстанції Семенко О.В.

Провадження №22-ц/822/173/18 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 5

Посилався на чинення ОСОБА_2 перешкод у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, заміну замка та зберігання речей.

Просив зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, звільнити приміщення від речей.

ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, зобов»язавши ОСОБА_2 звільнити приміщення від речей, що знаходяться в ньому, не чинити будь-яких перешкод у користуванні.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2018 року позов задоволено, постановлено зобов»язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, звільнити приміщення від речей, що знаходяться в ньому.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовити.

Вважає, що судом першої інстанції неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, користування ОСОБА_2 металевою некапітальною спорудою сараєм, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Зазначає, що нежитлова будівля гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, та металева некапітальна споруда сараю, що знаходиться по АДРЕСА_2, є різними спорудами, питання щодо правомірності користування ОСОБА_2 металевою некапітальною спорудою сараю, що знаходиться по АДРЕСА_2, може бути порушено Чернівецькою міською радою або державною комунальною установою «Міський клінічний пологовий будинок №1», у постійному користуванні якої знаходиться земельна ділянка по АДРЕСА_2.

Посилається на недоведеність чинення перешкод ОСОБА_1 у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, намагання ОСОБА_1 привласнити металеву некапітальну споруду сараю по АДРЕСА_2.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить аеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції керувався положеннями ст.41 Конституції України, ч.1 ст.316, ч.1 ст.317, ч.1,2 ст.319, ч.1, 2 ст.321, ч.1 ст.386, ч.1 ст.391 ЦК України та вважав, що підлягає захисту право ОСОБА_1 на користування власністю нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, шляхом зобов»язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, та звільнити приміщення від речей.

На обґрунтування таких висновків суд першої інстанції зазначив самовільне здійснення ОСОБА_2 користування нежитловою будівлею гаражем, що знаходиться по АДРЕСА_1, збереження у приміщенні речей.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду у п.3 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Відповідно до ст.19 Конституції України, ст.1 ЦПК та з урахуванням положення ч.4 ст.10 ЦПК вийти за межі заявлених вимог (вирішити незаявлену вимогу, задовольнити вимогу позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено) суд має право лише у випадках, прямо передбачених законом.

Предметом позову ОСОБА_1, тобто матеріально-правовою вимогою, стосовно якої останній просив ухвалити судове рішення, є усунення перешкод у користуванні власністю.

Обставинами, якими ОСОБА_1 обгрунтовував позовні вимоги, зазначав самовільне здійснення ОСОБА_2 користування нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, заміну замка та зберігання речей.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст.16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.3 ст.16 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч.1 ст. 391 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У п.33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1.

До матеріалів справи приєднано договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу ? частки нежитлової будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 1 червня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за номером 13220 та договір між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 купівлі-продажу ? частки нежитлової будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_5 1 червня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за номером 13238 (а.с.8, 10).

Право власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстровано відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 червня 2018 року за №126050599 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 червня 2018 року №126091152 (а.с.9,11).

Судом першої інстанції встановлено самовільне здійснення ОСОБА_2 користування нежитловою будівлею гаражем, що знаходиться по АДРЕСА_1, збереження у приміщенні речей.

Шевченківським відділенням поліції Чернівецького відділу поліції зареєстровано звернення ОСОБА_1 4 червня 2018 року з приводу заміни навісного замка приміщення гаражу, яке розташоване по вул.Богомольця Олександра академіка,9-а м. Чернівці (а.с.13).

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на здійснення користування металевою некапітальною спорудою сараю, що знаходиться по АДРЕСА_2, та не чинення перешкод ОСОБА_1 у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

На підставі ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Інформація департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 7 серпня 2018 року №Ш-4607/0-04/01 щодо розташування металевої некапітальної споруди, яка приблокована до будинку 11 по вул.О.Поповича м.Чернівці, на земельній ділянці по АДРЕСА_2, наданій рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 18 вересня 2000 року №688/18 у постійне користування державної комунальної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», не спростовує обставин надання нежитловій будівлі гаражу поштової адреси 9-а по вул.Богомольця Олександра академіка м.Чернівці та права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Відповідно технічного паспорту на гараж по АДРЕСА_1 конструктивними елементами є фундамент з монолітного залізобетону, стіни з металевих листів, покрівля з листів металопрофілю (а.с.67-71).

Згідно схеми земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_1 земельна ділянка по АДРЕСА_2 та земельна ділянка по АДРЕСА_1 мають спільний заїзд з вул.Богомольця Олександра академіка м.Чернівці (а.с.69).

За відсутності інших доказів сама по собі інформація департаменту містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради від 7 серпня 2018 року №Ш-4607/0-04/01 щодо розташування металевої некапітальної споруди, яка приблокована до будинку 11 по вул.О.Поповича м.Чернівці, на земельній ділянці по АДРЕСА_2, не спростовує висновки суду першої інстанції про чинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Крім того, ОСОБА_2 в апеляційній скарзі зазначає, що приєднана до матеріалів справи фотографія містить зображення металевої некапітальної споруди сараю, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Водночас ОСОБА_1 подано фотографію із зображенням нежитлової будівлі гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1 та транспортного засобу марки MAZDA СХ-5 з номерним знаком НОМЕР_1, який належить члену сім»ї попереднього власника ОСОБА_4, на спростування доводів ОСОБА_2 постійного тривалого користування спірним майном (а.с.72-74).

Разом з тим заперечення ОСОБА_2 проти зобов»язання усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні нежитловою будівлею гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, зводиться до оспорення права власності ОСОБА_1

Установивши чинення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у здійсненні права власності на нежитлову будівлю гаражу, що знаходиться по АДРЕСА_1, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підлягає захисту право власності ОСОБА_1 в обраний ним спосіб шляхом зобов»язання ОСОБА_2 звільнити приміщення від речей, що знаходяться в ньому, не чинити будь-яких перешкод у користуванні.

Не можна погодитися з доводами ОСОБА_2 щодо права Чернівецької міської ради або державної комунальної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», у постійному користуванні якої знаходиться земельна ділянка по АДРЕСА_2, оспорити правомірність користування ОСОБА_2 металевою некапітальною спорудою сараю, що знаходиться по АДРЕСА_2.

Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування та (або) розпорядження майном.

Предметом негаторного позову є вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (шляхом звільнення виробничих приміщень власника від неправомірного перебування у них майна третіх осіб, виселення громадян з неправомірно займаних житлових приміщень власника, знесення неправомірно збудованих споруд, накладення заборони на вчинення неправомірних дій щодо майна власника тощо).

Позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ч.1 ст.375 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 16 грудня 2018 року.

Головуючий - підпис (Половінкіна Н.Ю.)

Судді - підписи (Кулянда М.І., Одинак О.О.)

З оригіналом згідно: