Постанова

Іменем України

14 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 761/35135/15-ц

провадження № 61-19269св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С. Ю.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна ІншурансГруп»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року у складі судді: Макаренко І. О. та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року у складі суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Волошиної В. М.,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») про стягнення страхового відшкодування.

Позов мотивовано тим, що він є власником автомобіля «Peugeot», державний номер НОМЕР_1. 13 лютого 2015 року ОСОБА_4 уклав з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО без виключень. Вказував, що в ніч на 21 березня 2015 року невстановлена особа, перебуваючи на території гаражного кооперативу по АДРЕСА_1, шляхом зриву двох навісних замків проникла до приміщення АДРЕСА_1 та здійснила крадіжку із застрахованого автомобіля акумулятора та запчастин двигуна. Про випадок, який може бути кваліфікований як страховий, позивачем повідомлено правоохоронні органі та страхову компанію, при цьому останній також було надано весь перелік необхідних документів для отримання страхового відшкодування відповідно до розділу 22 укладеного договору. Транспортний засіб було направлено до офіційного CTO-партнера страхової компанії ТОВ «АМПІР», за результатами огляду було надано рахунок-фактуру на суму 82 031 грн 20 коп. ОСОБА_4 зазначав, що 30 березня 2015 року надав страховій компанії пакет документів, проте всупереч пункту 24.2. та 24.3. договору відповідач не прийняв рішення у встановлений п'ятиденний термін. 13 травня 2015 року позивач отримав листа про необхідність надати ряд документів та продовження розгляду заяви на 60 календарних днів. Крім того, листом від CTO-партнера йому було повідомлено про початок утримання коштів за зберігання автомобіля. Таким чином, рішення з приводу звернення позивача та виплату страхового відшкодування не було прийнято, відсутність автомобіля порушує ритм його життя, так як за своєю діяльністю він постійно користується автомобілем.

Посилаючись на викладені обставини, просив стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхове відшкодування у розмірі 82 031 грн 20 коп. та 1 828 грн 60 коп. пені за затримку виплати страхового відшкодування.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 82 031 грн 20 коп., пеню за затримку виплати страхового відшкодування у розмірі 1 828 грн 60 коп., всього стягнуто 83 859 грн 80 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що крадіжка та пошкодження частин належного позивачу автомобіля належить до страхових випадків згідно умов укладеного між сторонами договору страхування, тому наявні підстави для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 82 031 грн 20 коп. та пені за затримку виплати страхового відшкодування.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року змінено, зменшено розмір страховго відшкодування, який підлягає стягненню з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_4, до 49 628 грн 88 коп.та розмір пені до 1 075 грн 84 коп.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, встановивши, що страхова компанія належним чином не виконала своїх зобов'язань за договором, дійшов правильного висновку про необхідність стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування. Проте, при визначенні розміру страхового відшкодування судом не було взято до уваги умови договору страхування, зокрема, пункт 23.3. яким визначається розрахунок розміру страхового відшкодування. Враховуючи, що договором страхування сторони погодили дійсну вартість застрахованого транспортного засобу у розмірі 200 000 грн, згідно розрахунку ринкова вартість автомобіля становить 330 759 грн 83 коп., коефіцієнт недострахування становить 0,605, таким чином, розмір страхового відшкодування становить 49 628 грн 88 коп. (82031,2*0,605) та відповідно розмір пені становить 1 075 грн 84 коп. Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що правовідносини сторін регулюються Законом України «Про страхування» та нормами Цивільного кодексу України.

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем надані неправдиві відомості стосовно настання страхового випадку, не надано належних доказів пошкодження автомобіля саме у результаті викрадення акумуляторної батареї та запчастин двигуна, оскільки під час проведення розслідування кримінального правопорушення було проведено експертне дослідження замків з воріт гаража, згідно якого слідів про відмикання чи слідів зриву замків не виявлено. Також, судом не надана належна увага тому, що позивач відмовив страховику у наданні відомостей про час та місце придбання та заміну паливних форсунок, несправність яких була встановлена сервісною службою офіційного дилера незадовго до укладення договору страхування. Судами також не надана оцінка того, що 03 червня 2016 року зареєстровано кримінальне провадження за ознаками складу злочину, передбаченого статтею 15, частиною першої статті 190 КК України, щодо осіб, причетних до незаконного заволодіння грошима страховика.

У запереченні на касаційну скаргу ОСОБА_4 зазначив, що доводи відповідача про надання начебто неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку є припущенням без підтвердження доказами. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» у порушення частини третьої статті 991 ЦК України у передбачені договором страхування строки не було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у його виплаті. З висновку експерта не можна однозначно стверджувати, що обидва навісні замки не були пошкоджені під час проникнення до гаражу та вказаний висновок не може доводити факт подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок. Факт порушення кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною першої статті 190 КК України, не може свідчити про протиправність дій позивача та не звільняє страховика від обов'язку виплати страхового відшкодування, тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Суди установили, що 03 лютого 2015 року між ОСОБА_4 та ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту КАСКО без виключень, за яким застраховано автомобіль «Peugeot», державний номер НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності.

Згідно пункту 6 вказаного договору страховими ризиками є дорожньо-транспортна пригода, стихійне лихо, незаконне заволодіння, пожежа та вибух, протиправні дії третіх осіб, зовнішній вплив.

Згідно листа заступника начальника слідчого відділу Новокаховського відділу поліції Головного управління національної поліції в Херсонській області від 19 лютого 2016 року досудовим розслідуванням встановлено, що 21 березня 2015 року невстановлена особа, знаходячись на території гаражного кооперативу по АДРЕСА_1, шляхом зриву двох навісних замків проникла до приміщення АДРЕСА_1 та здійснила крадіжку акумуляторної батареї та чотирьох паливних форсунок і їх комплектуючих з автомобіля «Peugeot», державний номер НОМЕР_1. Також при огляді були виявлені пошкодження автомобіля у вигляді розбитих глухого скла лівих дверей та великого скла лівих передніх дверей.

23 березня 2015 року позивач звернувся до страховика із заявою про настання страхового випадку.

Згідно рахунку-фактури від 23 березня 2015 року ТОВ «АМПІР» вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 82 031 грн 20 коп.

Листом від 13 травня 2015 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило позивача про необхідність надання документів та відомостей стосовно вчинення крадіжки та про продовження розгляду страховою компанією питання про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Положеннями частини першої статті 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно частини другої статті 9 Закону України «Про страхування» страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком, відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування; якщо ж подія, що настала, не може бути кваліфікована як страховий випадок відповідно до вимог договору страхування або закону, обов'язок у страховика здійснити страхову виплату не виникає.

За пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Підпункт 19.1.3 договору визначає, що до страхових випадків відносяться, зокрема, протиправні дії третіх осіб дії третіх осіб, які кваліфікуються як злочин або адміністративне правопорушення відповідно до законодавства України або іншої країни, на території якої стався страховий випадок (включаючи підпал), що спрямовані на пошкодження, знищення та/або на пошкодження, знищення або крадіжку (таємне викрадення) частин, деталей, вузлів, агрегатів, приладів ЗТЗ та/або ЗДО.

Згідно пункту 23.1. укладеного договору страховик здійснює виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору на підставі заяви про подію страхувальника (вигодонабувача, спадкоємця) та страхового акта, складеного страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається страховиком, у строки, встановлені розділом 24 цього договору.

Пунктом 24.1. договору встановлено, що рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймається страховиком в строки визначені в пункті 24.2. договору, за умови надання страхувальником усіх необхідних документів, визначених в розділі 22 договору, шляхом складання страхового акта.

Установлено, що 30 березня 2015 року ОСОБА_4 надав страховику всі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 24.2.5 договору страховик приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування та проводить виплату страхового відшкодування у випадках, які не визначені в пунктах 24.2.1 - 24.2.4 договору протягом 10 (десяти) робочих днів з дня надання страхувальником страховику заяви про подію та необхідних документів.

Протягом вказаного строку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не здійснило виплату позивачу страхового відшкодування.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено згідно вимог статті 212 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, установивши, що подія, у результаті якої були завдані збитки позивачу, є страховим випадком і відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування у визначені договором строки, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно здійснив розрахунок розміру страхового відшкодування в сумі 49 628 грн 88 коп. відповідно до умов договору, враховуючи ринкову вартість автомобіля (330 759 грн 83 коп.) та коефіцієнт недострахування (0,605), та розмір пені - 0,01% від суми грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня (пункт 20.5.2. договору), що за період з 15 квітня 2015 року по 16 листопада 2015 року становить 1 075 грн 84 коп.

Також суд апеляційної інстанції вірно зазначив, що правовідносини сторін регулюються Законом України «Про страхування» та нормами Цивільного кодексу України.

Доводи касаційної скарги про те, що страхувальником було подано свідомо неправдиві відомості про факт настання страхової події, так як напередодні укладення договору страхування позивачу було рекомендовано замінити чотири форсунки, були предметом розгляду судом апеляційної інстанції, який їх мотивовано спростував, оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження вказаних обставин.

Посилання заявника на той факт, що 03 червня 2016 року за заявою ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна ІншурансГруп» було зареєстровано кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого статтею 15, частиною першою статті 190 КК України, є безпідставним та не впливає на вирішення спору, оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що таке кримінальне провадження здійснюється відносно позивача і таке кримінальне провадження завершено постановленням відповідного рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 60 ЦПК України (в редакції,чинній на час розгляду справи) доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку не допускається.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 березня 2016 року у незміненій при апеляційному розгляді справи частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. О. Лесько

С.Ю.Мартєв