Справа № 694/1125/18
провадження 2/694/602/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

30.08.2018 року м.Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі :

головуючого - судді Дудніченка В.М.,

при секретарі Некречій Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1.

В позовній заяві позивач вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. У її будинку зареєстрований ОСОБА_2, проте з 2000 року і по даний час він у будинку не проживає, добровільно знятися із реєстрації не бажає. У зв'язку із викладеним позивач вимушена звернутися до суду для захисту свого права власника.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач своїм правом подання до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за №1001, та договору на забудову, посвідченого Звенигородською нотконторою 12.12.1978 року за №3304, та зареєстрованого у Звенигородському БТІ в реєстрову книгу №7 за реєстром №4530, ОСОБА_1 належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Згідно актів депутатів Звенигородської міської ради від 23.11.2016 року, 27.07.2018 року, домової книжки, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, але не проживає там з 2000 року.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст.150 ЖК України передбачає, що власник жилого будинку користується ним для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї і має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зокрема, усунення перешкод можливе шляхом визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Таким чином судом встановлено, що відповідач, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, не проживає в будинку тривалий час без поважних причин і тому втратив право на користування цим житлом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Судові витрати покладено на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст. 64, 150 Житлового кодексу України, ст.ст. 334, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 128, 223,258, 259, 263-265, 268, 272-273, 274-279 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в:

Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП не відомий) таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1) на праві приватної власності.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо в апеляційний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя