Справа № 464/7100/17
пр.№ 2/464/392/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2018 року м. Львів

Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Рудакова І. П.,

за участю секретаря судового засідання Захарчук О. Ю.,

справа № 464/7100/17,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 не з'явився,

відповідач Приватне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та припинення дій, які порушують право,

за участю представників учасників справи: представник позивача - ОСОБА_3, представник відповідача - Жарський І. Р.,

в с т а н о в и в:

у жовтня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», у якому просить: зобов'язати відповідача припинення дій, які порушують право позивача, а саме: обліковувати заборгованість за кредитним договором від 03 вересня 2008 року та надсилати смс-повідомлення з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості на телефонний номер ОСОБА_1.

В обґрунтування позову покликається на те, що 03.09.2008 між сторонами було укладено кредитний договір. Однак, кредитні правовідносини, припинили свою дію в силу судового рішення апеляційної інстанції від 07.06.2016 (до спірних правовідносин застосовано строк позовної давності). Таким чином, банк втратив будь-які підстави обліковувати борги позивача та вчиняти будь-які інші дії, пов'язані із їх стягненням за кредитним договором від 03.09.2008. Попри те, банк надалі спонукає позивача до сплати вказаних боргів шляхом надсилання смс -повідомлення про «автоматичне списання грошей для погашення простроченої заборгованості по карті 4*77. Такі дії вважає протиправними, незаконними, спрямованими на спонукання до виконання умов договору, дію якого припинено, заборгованість по якому не може обліковуватися та сплати неіснуючої заборгованості. Таким чином, спонукання до сплати заборгованості, у стягненні якої відмовлено згідно з рішення суду, є покладенням на позивача невигідних правових наслідків, які не засновані на законі, а тому порушують його право як споживача. У відповідності до ст. ст. 16, 15 ЦК України, закону України «Про захист прав споживачів», просить позов задовольнити повністю. У вступному слові сторона позивача підтримала позов повність та надала пояснення аналогічні змісту письмових обставин, які викладені у позовній заяві.

30 січня 2018 року представником відповідача в суд подано відзив, який міститься заперечення проти позову. Вважає, що право позивача не порушено. Щодо позовної вимоги про проведення облік заборгованості за кредитним договором від 03.09.2008, то така не є правом позивача, а втручанням у публічно-правові відносини банку, що регулюються, зокрема Законом України «Про банки і банківську діяльність». Відображення в бухгалтерському обліку суми заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником є обов'язком банку. Зобов'язання за кредитним договором не припинені, згідно з ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, адже, проценти за користування кредитними коштами нараховують щомісячно, у відповідності до ст. ст. ч.1 ст. 1048, ч.2 ст. 1054 ЦК України. У зв'язку із наведеним вище, просить у позові відмовити повністю.

26 жовтня 2017 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду.

Судові засідання неодноразово відкладались за клопотаннями учасників справи та тимчасовою непрацездатністю судді та зайнятістю останнього у іншому судовому процесі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов повністю та просить такий задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення на позов викладені у відзиві на позов. Крім того, додав, що позивачем не надано жодних доказів того, що саме банк і саме до позивача надсилав смс-повідомлення з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного.

Суд установив, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 червня 2016 року рішення суду першої інстанції від 25.01.2016 у справі № 461/10582/15 скасовано, та ухвалено нове рішенням, яким у позові ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03 вересня 2008 року № б/н у розмірі 22490,10 грн та судових витрат - відмовлено. З тексту рішення суду убачається, що у позові банку відмовлено у зв'язку із спливом строку позовної давності. Рішення суду апеляційної інстанції набрало законної сили.

Таким чином між сторонами виникли правовідносин, які регулюються параграфом 2 гл.71 та статтями 598-599 ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати гроші кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. ст. 598, 599 цього Кодексу зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, в силу зазначених правових норм, суд прийшов переконання, що зобов'язальні правовідносини між сторонами за спірним кредитним договором не припинились, їх припинення можливе лише за умови виконання, проведеного належним чином, а не в силу ухваленого рішення суду апеляційної інстанції.

Відтак, суд приймає аргументи відповідача з цього питання, адже такі обґрунтовані чинними законодавчими нормами Цивільного кодексу України.

З тих же підстав, суд критично оцінює аргументи сторони позивача щодо припинення дії кредитного договору у зв'язку із ухвалення рішенням суду щодо відмови у позові банку до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором, адже таке рішення суду не є підставою припинення зобов'язання ані в силу закону, ані в силу договору у відповідності до ст. 598 ЦК України.

Разом із тим, суд відмічає спільність позиції сторін у тому, що позивачу відповідно до умов кредитного договору від 03.09.2008 видано кредитну карту. Дані обставини визнані сторонами у судовому засіданні, а тому не підлягають доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 82 ЦПК України.

Отже, оскільки саме по собі рішення суду апеляційної інстанції від 07.06.2016 не припинило зобов'язальних правовідносин між сторонами, які виникли відповідно до кредитного договору; таке рішення суду констатувала факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, однак через сплив строку позовної давності розмір сум заборгованості не стягується, інших підстав для припиняння зобов'язань суд не встановив.

Щодо позовної вимоги про здійснення облікування заборгованості за кредитним договором від 03.09.2008, суд прийшов наступного.

Представник відповідача у відзиві на позов покликається на обставини, що оскільки позивач не повернув банку отримані у кредит кошти, а відтак банк здійснює нарахування процентів до дня повернення кредитних коштів на суму залишку заборгованості.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.

Згідно з п. 1.1 розділу ІІІ глави 1 Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України», затвердженої постановою Правління Національного банку України від 15.09.2004 N 435 сума заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником (боржником) у визначений договором строк, наступного робочого дня відображається відповідною бухгалтерською проводкою.

У зв'язку із наведеними нормами, банк з метою виконання покладених на нього обов'язків здійснює відображення у бухгалтерському обліку суми заборгованості, зокрема за кредитом, що не сплачена позивачем.

Таким чином, оскільки відповідних обрахунок заборгованості жодним чином не порушує права позивача, такий облік відображає банківські операції та містить інформацію про стан зобов'язань, а тому судом не встановлено порушення цивільного права позивача, що підлягає захисту у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України.

Щодо позовної вимоги про припинення дій, а саме, надсилати позивачу смс-повідомлення з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості на його телефонний номер.

Суд, дослідивши надані докази встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що на мобільний телефон особи надходили надсилання смс -повідомлення про погашення простроченої заборгованості по карті 4*77.

В обґрунтування цієї вимоги позивачем його представником надано суду скріншоти смс -повідомлень ( а.с. 8-11).

Як зазначалося вище представник відповідача заперечив надсилання позивачу смс -повідомлення та звернув увагу на недоведеність їх надсилання саме позивачу.

З досліджених судом скріншотів смс -повідомлень неможливо встановити кому належить номер телефону, на який направлено смс -повідомлення, хто їх направляє.

Інших доказів направлення смс -повідомлень відповідачем позивачу суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст.81 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 цього Кодекму суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки суду не було надано доказів надсилання позивачу на його телефон саме відповідачем смс-повідомлень з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості, то відповідно суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено цього факту і відповідно суд позбавлений можливості встановити такі обставини, про що наголошував представник позивача, при цьому не надаючи суду жодного доказу на доведеність таких обставин.

У зв'язку з відсутністю доказів на доведеність таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині припинення дій, а саме, надсилати йому смс-повідомлення з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості на його телефонний номер задоволенню також не підлягають.

Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

У відповідності до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, у зв'язку із залишенням позову без задоволення позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінет Міністрів України. Судові витрати, понесені відповідачем Приватним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 259, 265, 273, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

у позові представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача та припинення дій, які порушують право, а саме: обліковувати заборгованість за кредитним договором від 03 вересня 2008 року та надсилати смс-повідомлення з вимогами щодо погашення зазначеної заборгованості на телефонний номер ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати, понесені відповідачем Приватним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання - АДРЕСА_1, РНОКППФО НОМЕР_1;

відповідач Приватне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження -01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок 1Д, .

Повне судове рішення складено 31 серпня 2018 року.

Суддя І. П. Рудаков