АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Чернівці

справа № 718/865/18

Апеляційний суд Чернівецької області у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Владичана А. І., Кулянди М. І.

секретар Скакун К.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 червня 2018 року (головуючий у суді першої інстанції - суддя Масюк Л. О.),

встановив:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацької Г. Ф. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Зазначав, що 17 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно якого вона отримала кредит на суму 29 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ним (позивачем) укладено договір іпотеки, відповідно до якого він передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

У зв'язку із невиконанням умов договору ОСОБА_4 виникла заборгованість в сумі 14708,24 доларів США.

10 листопада 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32303243 стосовно об'єкту нерухомого майна: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що указане рішення державним реєстратором прийнято всупереч п. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та ст. 37 Закону України «Про іпотеку», позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 323003243 від 10 листопада 2016 року, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради, стосовно об'єкта нерухомого майна: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що апелянтом не наведено в чому полягає незаконність рішення суду і які саме норми матеріального чи процесуального права порушено.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за нормами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач іншого житла, окрім спірного житлового будинку площею 145,30 кв. м, житловою площею 97, 70 кв. м, не має, а тому державний реєстратор не мав підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за наслідками чого право власності на указане житло перейшло у власність ПАТ КБ «ПриватБанк».

Проте з таким висновком повністю погодитись не можна, оскільки суд дійшов його внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову слід відмовити.

У справі встановлено, що 17 вересня 2007 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 29 000 доларів США.

На забезпечення виконання указаного зобов'язання між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позивачем ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до якого він передав в іпотеку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

10 листопада 2016 року державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацькою Г.Ф. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 32303243 стосовно об'єкту нерухомого майна: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що розташовані в АДРЕСА_1.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Сам договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно.

Згідно з п. 27 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов'язаний письмово повідомити іпотекодавця.

Отже, можливість переходу предмету іпотеки до іпотекодержателя у позасудовому порядку передбачена як Законом України «Про іпотеку» так і договором іпотеки, укладеним між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Єдиною підставою позову про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на думку позивача є порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З цим погодився суд першої інстанції.

Проте судом першої інстанції не враховано, що у спірному випадку звернення стягнення на житловий будинок позивача як предмет іпотеки шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки за умовами договору іпотеки ОСОБА_2 надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя.

Відповідно Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Указаного суд першої інстанції до уваги не взяв та помилково задовольнив позов з підстав порушення державним реєстратором вимог указаного Закону.

У порушення норм процесуального права суд першої інстанції також не визначився зі складом відповідачів, які мають брати участь у справі.

Предметом розгляду в цій справі є не тільки рішення чи дії державного реєстратора як суб'єкта, наділеного відповідними функціями, а й законність набуття ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на предмет іпотеки у позасудовому порядку.

Наслідком скасування відповідних рішень державного реєстратора є втрата ПАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час - АТ КБ «ПриватБанк») права власності на спірне нерухоме майно.

Вказане свідчить, що у наявному спорі ПАТ КБ «ПриватБанк» мав бути притягнутий до участі у справі як відповідач, а не як третя особа.

Проте суд першої інстанції у порушення норми ст. 51 ЦПК України не вирішив питання про залучення до участі у справі ПАТ КБ «ПриватБанк» як співвідповідача.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов'язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, рішення суду першої інстанції про задоволення позову ухвалено внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п. 4 ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 червня 2018 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до Державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, третя особа - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови - 28 серпня 2018 року.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: А. І. Владичан

М. І. Кулянда