АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 752/5453/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6399/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року

у справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва ОСОБА_3 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року старший державний виконавець Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Маріуца Т.В.(надалі - старший державний виконавець РВ ДВС м. Києва Маріуца Т.В.) звернувся у суд із поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 - до виконання своїх зобов'язань, покладених на нього зведеним виконавчим провадженням № 44829147 з виконання виконавчих листів, виданих Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення на користь ОСОБА_4 грошових коштів.

В обґрунтування подання зазначено, що на виконанні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться зведене виконавче провадження №44829147 з виконання:

виконавчого листа № 752/8100/15-ц виданий від 24 листопада 2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 процентів та інфляційних витрати у розмірі 101 581 грн. 61 коп.;

виконавчого листа № 752/8100/15-ц виданий 24 листопада 2016 року про стягнення судового збору у розмірі 507 грн. 81 коп.;

виконавчого листа № 752/3933/13-ц від 05 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 203 605 грн. 96 коп.;

виконавчого листа № 752/3933/13-ц від 05 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу, у сумі 116 130 грн. 29 коп.

Також зазначено, що рішення на час звернення із поданням боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, відсутнє у боржника й майно на праві власності.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 перетинав кордон України в 2013, 2014, 2015, 2016 роках, що на думку державного виконавця, підтверджує фінансову спроможність та ймовірність ухилення від виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року подання старшого державного виконавця РВ ДВС м. Києва Маріуца Т.В про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання зобов'язання за зведеним виконавчим провадженням № 44829147 з виконання виконавчих листів виданих Голосіївським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування зазначено, за змістом, що в районному суді старшим державним виконавцем РВ ДВС м. Києва Маріуцою Т.В. не доведений факт ухилення боржника від виконання зобов'язання, а дані щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону України не є доказом його ухилення від виконання рішень суду та наміри залишити Україну з метою ухилення від виконання зобов'язань, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання боржником супровідних листів з відповідними постановами державного виконавця, що свідчить про те, що боржнику не було відомо про відкриття виконавчого провадження.

Просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Києва Маріуци Т.В. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2

Відповідно до п. 8 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника ОСОБА_4, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу ДВС за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби (ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України в редакції чинній на час винесення рішення).

Місцезнаходження органу ДВС визначається з урахуванням положень ст. 93 ЦКУкраїни, а також даних, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ? фізичної особи або керівника боржника ? юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Задовольняючи подання державного виконавця, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, у зв'язку з чим з метою примусового його виконання й недопущення переховування боржника за межами України визнав необхідним тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язань за виконавчими документами.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у судовому рішенні доказів.

Колегія суддів визнає необґрунтованими твердження апеляційної скарги про те, що в районному суді старшим державним виконавцем Голосіївського РВ ДВС м. Києва Маріуцою Т.В. не доведений факт ухилення боржника від виконання зобов'язання, а дані щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону України не є доказом його ухилення від виконання рішень суду та наміри залишити Україну з метою ухилення від виконання зобов'язань, оскільки матеріали справи не містять доказів отримання боржником супровідних листів з відповідними постановами державного виконавця.

З матеріалів справи убачається, що на виконанні Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходиться зведене виконавче провадження №44829147 з виконання:

Виконавчого листа № 752/8100/15-ц виданий від 24 листопада 2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 процентів та інфляційних витрат у розмірі 101 581 грн. 61 коп.;

Виконавчого листа № 752/8100/15-ц виданий 24 листопада 2016 року про стягнення судового збору у розмірі 507 грн. 81 коп.;

Виконавчого листа № 752/3933/13-ц від 05 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 203 605 грн. 96 коп.;

Виконавчого листа № 752/3933/13-ц від 05 грудня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 116 130 грн. 29 коп.(а.с.6, 11, 16, 33).

У справі не міститься доказів виконання ОСОБА_2 рішення суду та вчинення будь-яких дій спрямованих на його виконання.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до справи, з урахуванням того, що боржник рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця не з'являвся, постановою старшого державного виконавця Голосіївського РВ ДВС м. Києва Маріуци Т.В. зобов'язано Голосіївське управління поліції Головного управління національної поліції у м.Києві здійснити примусовий привід ОСОБА_2, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, до Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 16 листопада 2016 року з 15-00 до 18-00 (а.с.22).

Між тим, згідно долучених доказів, постанову органом поліції - Голосіївським управлінням поліції Головного управління національної поліції у м. Києві не виконано, ОСОБА_2 до державного виконавця не доставлено, у зв'язку з непроживанням боржника за вказаною адресою (а.с.24-26).

У справі відсутні докази інформування боржником державного виконавця про зміну ним адреси місця проживання чи місцезнаходження.

Згідно інформації Державної прикордонної служби України від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 перетинав кордон України в 2013, 2014, 2015, 2016 роках, що, підтверджує фінансову спроможність та ймовірність ухилення від виконання рішень суду (а.с.23).

Таким чином, з матеріалів справи убачається, що ОСОБА_2 має достатні кошти на належне виконання рішення суду за борги які виникли ще в 2010 році, але доказів виконання боргових зобов'язань перед ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

З долучених до справи в суді апеляційної інстанції матеріалів убачається, що з причин ухилення від виконання судового рішення на користь стягувача обмежено у праві виїзду за кордон й ОСОБА_5 (а.с.87-90).

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого з самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Отже, матеріалами справи доведено невиконання боржником судових рішень протягом тривалого часу, не надано будь-яких доказів їх виконання й у період з дати звернення у суд з поданням державного виконавця - 14 березня 2017 року і по теперішній час.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно п. 19) ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: