Ухвала

Іменем України

27 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 761/31150/15-ц

провадження № 61-42569ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Журавель В.І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у складі судді Слюсар Т. А., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Шевченківський районний відділ у м. Києві Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом припинення права користування та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року клопотання ОСОБА_4, яке викладене в письмових запереченнях від 01 червня 2018 року, про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог залишено без задоволення.

ОСОБА_4 оскаржила ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року до апеляційного суду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року відмовлено в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року про залишення без задоволення клопотання про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року про залишення без задоволення клопотання про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог не входить до переліку ухвал, який міститься у частині першій статті 353 ЦПК України, та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

17 серпня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що ухвала суду першої інстанції стосується питання щодо залишення без розгляду заяви про уточнення позову, яке передбачене пунктом 16 частини першої статті 353 ЦПК України, тобто вказана ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Тому ухвала апеляційного суду є незаконною і підлягає скасуванню.

При цьому ОСОБА_4 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції вона отримала 18 липня 2018 року. На підтвердження вказаних обставин надано копію конверта рекомендованого листа, адресованого Апеляційним судом м. Києва ОСОБА_4, із штрихкодовим ідентифікатором № 709 та копію електронної довідки відстеження поштових відправлень «Укрпошти».

Європейський суд з прав людини вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку окремо від рішення суду визначено у частині першій статті 353 ЦПК України.

Тлумачення частини першої статті 353 ЦПК України свідчить, що вона не передбачає оскарження в апеляційному порядку окремо від рішення суду ухвали про відмову в задоволенні клопотання про залишення без розгляду заяви про уточнення позовних вимог.

Встановивши, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2018 року не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив в прийнятті апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження ухвали Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 10 липня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Шевченківський районний відділ у м. Києві Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом припинення права користування та зняття з реєстрації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

Н.О. Антоненко

В.І. Журавель