Провадження № 22-ц/812/498/18
Єдиний унікальний номер судової справи № 489/4912/18
Категорія 53 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Постанова

іменем України

13 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Лептугою С.С.,

за участі:

- позивача ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2018 року, проголошене в приміщенні того ж суду у складі головуючої - судді Тихонової Н.С., повний текст рішення суду складено того ж дня, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства Миколаївської міської ради (далі КП ММР) «Центр захисту тварин» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення,

встановила:

07 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом КП ММР «Центр захисту тварин» про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення.

Вона вказувала, що з 04 вересня 2017 року працює на посаді головного лікаря ветеринарної медицини КП ММР «Центр захисту тварин».

Наказом директора підприємства від 12 червня 2018 року № 86-К на неї було незаконно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за невиконання посадових обов'язків.

Посилаючись на відсутність порушень з її вини, упереджене ставлення до неї адміністрації, а також на те, що дисциплінарне стягнення накладено з порушенням вимог трудового законодавства та порядку його застосування, позивач просила визнати незаконним та скасувати вказаний наказ.

У відзиві на позовну заяву КП ММР «Центр захисту тварин» проти задоволення позову заперечувало, посилаючись на дотримання чинного законодавства при накладенні дисциплінарного стягнення.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в результаті проведення позапланового заходу на підприємстві було виявлено ряд порушень чинного законодавства у сфері ветеринарної медицини щодо утримання тварин у притулку, частина з яких відноситься до компетенції позивача, яка не навела поважних причин невиконання покладених на неї чинним законодавством та посадовою інструкцією обовязків та не спростовано її вини щодо виявлених порушень через що їй було оголошено догану. При цьому, перед накладенням дисциплінарного стягнення у позивача було відібрано пояснення.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

-2-

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено та взято до уваги той факт, що в оскаржуваному наказі не зазначено, у чому полягає невиконання посадових обовязків, а частина виявлених порушень за актом позапланової перевірки підприємства щодо додержання вимог законодавства у сфері ветеринарної медицини від 30 травня 2018 року не належать до її компетенції. Будь-яких порушень трудової дисципліни нею не допущено, а оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та керівництвом.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилаючись на необґрунтованість її доводів, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Положеннями ст. ст. 147, 149 КЗпП України передбачено, що до працівника за порушення трудової дисципліни може бути застосовано стягнення у вигляді догани або звільнення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, з 04 вересня 2017 року ОСОБА_5 працювала на посаді головного лікаря ветеринарної медицини КП ММР «Центр захисту тварин». Того ж дня її ознайомлено із посадовою інструкцією головного лікаря, затвердженої директором підприємства 01 серпня 2017 року (а.с.67-71).

Наказом директора підприємства від 12 червня 2018 року № 86-К на ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за порушення посадових обовязків.

Підставою видання наказу став акт, складений за результатами позапланової перевірки КП ММР «Центр захисту тварин» Миколаївським міським управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області №19 від 30 травня 2018 року та пояснювальна записка позивача. За результатами цієї перевірки встановлено зокрема порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 37, п.п. «г» п. 5, п. 7 ч. 1 ст. 37, п.п. «в» п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про ветеринарну медицину», п. 3.5 глави 3, п. 4.7 глави 4 Ветеринарно-санітарних вимог до утримання тварин в притулках, затверджених наказом №438, п. 15 Положення про притулок, затвердженого наказом № 439, які зафіксовані у п.5,8 та 11 Припису.

З припису Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області №1421 03/396 від 05 червня 2018 року та акту, проведеної з 29 травня 2018 року по 30 травня 2018 року перевірки додержання субєктом господарювання вимог законодавства у галузі ветеринарної медицини, випливає, що перевіркою було встановлено наявність порушень. Зокрема КП ММР «Центр захисту тварин» зобовязано завести журнали проведення протиепізоотичних заходів, зоогігієнічних заходів, заходів з карантину тварин, епізоотичного стану, щоденного огляду тварин; забезпечити видалення посліду та інших відходів з траншеї глибиною 2 м., шириною 1,5 м. та довжиною близько 200 м., що розташована на території підприємства; забезпечити проведення тваринам, що утримуються на підприємстві антирабічних щеплень, лабораторно-діагностичних досліджень та профілактичних обробок, налагодити проведення досліджень всіх наявних тварин на дирофіляріоз.

Крім того, під час перевірки не було надано даних щодо санітарної обробки приміщень з періодичністю не рідше одного разу на місяць та проведення дезінсекції і дератизації відповідно до методів їх проведення із застосуванням відповідних засобів.

-3-

05 червня 2018 року ОСОБА_2 надано письмове пояснення щодо результатів перевірки, згідно з змістом якого позивач у своїх діях не вбачала порушень (а.с. 85-87).

Як передбачено посадовою інструкцією позивача, її основними завданням та обовязками є здійснення керівництва відділом стерилізації та утримання тварин (п. 2.1); організація роботи працівників відділу стерилізації та утримання тварин по наданню своєчасної і якісної ветеринарної допомоги тваринам (п. 2.2); вивчення епізоотичного і ветеринарно-санітарного стану, здійснення дослідження і аналізу причин виникнення хвороб, процесів їх протікання (п. 2.3); забезпечення додержання вимог законів і нормативно-правових актів з питань ветеринарної медицини (п. 2.4). Обовязками головного лікаря ветеринарної медицини є також планування та своєчасне подання керівництву підприємства заявки на придбання ветеринарних препаратів та зооінвентаря (п.2.6).

Також її посадовими обов'язками передбачено знання нею порядку огляду тварин, причин, механізму розвитку, клінічних проявів, методів діагностики, устаткування, принципів лікування і профілактики хвороб тварин. Окрім дотримання інструкції, головний лікар повинен знати Закони й інші нормативно правові акти України, Інструкції, накази, інші нормативні документи і внутрішні нормативні акти підприємства, що регламентують організацію зоогігієнічних і ветеринарних правил (а.с. 69-71).

Головний лікар ветеринарної медицини несе відповідальність за неналежне виконання або невиконання своїх посадових обовязків, що передбачені посадовою інструкцією, внутрішніми нормативними актами підприємства та чинним законодавством України в межах, визначених чинним трудовим законодавством України (п. 4.1 глави 4).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про скасування наказу про оголошення догани є вірним.Зазначені порушення посадової інструкції позивачем не спростовано. Надані суду докази свідчать, що у відповідача були наявні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки нею не наведено поважних причин неналежного виконання покладених на неї обовязків головного лікаря ветеринарної медицини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені під час перевірки порушення у сфері ветеринарної медицини, були зазначені в наказі, охоплювались посадовими обовязкамиголовного лікаря ветеринарної медицини, посаду якого займала позивач. Тому посилання ОСОБА_2 на те, що в оскаржуваному наказі не зазначено, у чому полягає невиконання посадових обовязків, є необґрунтованими.

Порядок застосування дисциплінарного стягнення було дотримано: письмові пояснення позивачем надавалися, наказ був доведений до відома позивача, проте остання відмовилась його підписати, про що складений акт від 12 червня 2018 року № 4.

З пояснювальної записки позивача від 05 червня 2018 року щодо виявлених порушень слідує, що у звязку з відсутністю номенклатури справ, журнали проведення протиепізоотичних заходів, заходів з епізоотичного стану та карантину тварин, які раніше не вимагались, були заведені на наступний день. Тому посилання в апеляційній скарзі на те, що журнали були на підприємстві, але до перевірки не надані, оскільки були вилучені директором підприємства і на її доповідні записки про їх повернення позивач відповіді не отримала, не заслуговують на увагу. Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що виявлені під час перевірки відходи з траншеї та як наслідок встановлення факту масового розмноження мясних мух, були знезаражені шляхом оброблення хлорним вапном, є необґрунтованими, оскільки не спростовують виявлених порушень та свідчать про неналежне виконання головним лікарем ветеринарної медицини вимог п. 2.4 Посадової інструкції, а також покладених на неї обовязків щодо вжиття відповідних заходів знезараження за розпорядженням Головного управління держпродспоживслужби в Миколаївської області від 03 листопада 2017 року № 01-08/01, з яким позивач була обізнана.

Доводи позивача про проведення після зняття карантину вакцинації 56 собак, а інших 40 раніше (до карантину) або кураторами, які щеплювали їх за власні кошти не спростовують висновків перевірки щодо відсутності даних про проведення антирабічних щеплень,

-4-

лабораторно-діагностичних досліджень та профілактичних обробок повернутих до ареалу 96 собак зазначених у ветеринарному звіті за квітень 2018 року.

Пояснення позивача про те, що лабораторнодіагностичні дослідження не проводились у звязку з відсутністю необхідного обладнання не є виправдними, оскільки позивач не зазначала про те, що повідомляла керівництву підприємства про ці недоліки, виявлені в процесі її діяльності, та не вносила пропозиції щодо їх усунення (п.п.2.6, 3.4,3.5 Посадової інструкції). Пояснення позивача про те, що дослідження на дирофіляріоз проводяться лише по клінічним ознакам та не існує нормативної документації в якій вказано, що це дослідження являється обовязковим і поголівним, не заслуговують на увагу, оскільки не проведення цих досліджень є порушеннями вимог підпункту «г» пункту 5, пункту 7 та підпункту «в» пункту 5 частини першої статті 37 Закону України «Про ветеринарну медицину», пункту 3.5 глави 3 Вет-санвимог до утримання тварин в притулках, затверджених наказом № 438; пункту 15 Положення про притулок, затвердженого наказом № 439, що вірно констатував суд першої інстанції.

Пояснення позивача в пояснювальній записці не містять жодних обґрунтувань про ненадання даних щодо санітарної обробки приміщень з періодичністю не рідше одного разу на місяць та проведення дезінфекції і дератизації відповідно до методів їх проведення із застосуванням відповідних засобів. Тому доводи в апеляційній скарзі про здійснення вказаної обробки за актами, які у неї не витребовувались, є безпідставними.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що КП ММР «Центр захисту тварин» не має статусу притулку тварин, а тому посилання суду на порушення положення про притулок для тварин затвердженого наказом Державного комітету ветеринарної медицини України від 15 жовтня 2010 року № 439, є необґрунтованими, оскільки згідно статуту, затвердженого рішенням міської ради від 20 жовтня 2011 року № 10/12, одним із завдань підприємства є функціонування притулку для тварин та регулювання чисельності безпритульних тварин гуманними методами (п.2.2.3 Статуту).

Доводи позивача про те, що оголошення догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків між нею та безпосередньо її керівництвом, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують, а сама по собі пропозиція керівництва про звільнення позивача за власним бажанням, за наявності такого факту в дійсності, та вирішення питання щодо переводу позивача на посаду лікаря ветеринарної медицини не свідчать про неприязність стосунків позивача з адміністрацією підприємства.

Таким чином, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування чи зміни рішення суду відсутні.

В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача не підлягають відшкодуванню судові витрати за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосереднього до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

ОСОБА_6

Повний текст постанови складено 14 грудня 2018 року.