Справа № 359/4153/115-к
Провадження № 6/359/170/2018
У Х В А Л А

іменем України

06 грудня 2018 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

з участю прокурора - Мойсієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль Київської області заяву потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання у кримінальному провадження, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 06.10.2018 року на підставі вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2015 року (справа №359/4153/15-к) про стягнення на користь ОСОБА_1 з засудженого ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК України завданої внаслідок злочину майнової та моральної шкоди на загальну суму 13038грн..

в с т а н о в и в :

19.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив поновити пропущений ним строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 03 липня 2015 року за вироком №359/4153/15-к про стягнення на його користь майнової шкоди, завданої внаслідок злочину в сумі 13 038 грн.( а.с.1).

В обґрунтування заяви зазначив, що 03 липня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області за вироком у справі № 359/4153/15-к, задовольнив стягнути суму у розмірі 11 532,00 грн. завданих йому, як потерпілому від злочину, матеріальних збитків та 1500,00грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Після ухвалення вироку засуджений пообіцяв добровільно відшкодувати шкоду на протязі 1 року та 3 місяців, однак виконав зобов'язання частково, відшкодувавши лише 4000,00 грн. Зазначає, що у вересні 2016 року звернувся до виконавчої служби, однак у прийнятті виконавчого документу було відмовлено, через пропуск встановленого законом строку для пред'явлення до примусового виконання. Вважає, що встановлений законом строк для пред'явлення до виконання виконавчого документу пропустив з поважних причин, оскільки засуджений обіцяв добровільно відшкодувати йому завдану шкоду.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Засуджений ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, надав суду заяву, у якій просив суд розглянути заяву за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечує.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що заява є необґрунтованою, оскільки у потерпілого ОСОБА_1 було достатньо часу для пред'явлення до примусового виконання виконавчого документу, вважає, о зазначені в заяві причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання не є поважними.

Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України, неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання пов'язаного із виконанням вироку.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження № 359/4153/15-к, 1-КП/359/254/2015, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2015 року ОСОБА_2 засуджений за ч.3 ст.185 КК України та останньому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, з встановленням іспитового строку терміном на 2 роки, з покладенням обов»язків, передбачених ст.. 76 КК України. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11 532,00 грн.завданих матеріальних збитків та 1500,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 13 032,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовити.( справа № 359/4153/15-к, 1-КП/359/254/2015 а.с. 107-111).

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 10 вересня 2015 року вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.07.2015 року змінено в частині призначеного покарання, в решті вирок залишено без змін.( а.с.136-138 справа № 359/4153/15-к, 1-КП/359/254/2015)

06.10.2015 року Бориспільським міськрайонним судом було видано два виконавчі листи (а.с.2-5) та повідомлено потерпілого ОСОБА_1 про їх отримання для пред'явлення на виконання, які останній отримав 13.09.2016р., про що підтвердив відповідною відміткою та своїм підписом (а.с.144 справа № 359/4153/15-к, 1-КП/359/254/2015). Відповідно до отриманих заявником виконавчих листів, у виконавчому листі зазначено строк пред'явлення до виконання - до 10 вересня 2016 року.

З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що за отриманням виконавчого листа до 13.09.2016 року ОСОБА_1 не звертався, як і не звертався з клопотанням про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання до 19.09.2018. Та звернувся з таким клопотанням зі спливом трьох років після набрання судовим рішенням законної сили.

Тобто, на момент звернення ОСОБА_1 до суду сплинув як строк пред'явлення виконавчого документу до виконання, який був визначений Законом України «Про виконавче провадження» на момент видачі виконавчого листа та його отримання заявником (стягувачем) ОСОБА_1, так и трирічний строк, визначений Законом України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній з 05.10.2016 року.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

При цьому, ч.5 ст.128 КПК України встановлює, що у разі, коли процесуальні відносини, що виникли у зв'язку із цивільним позовом, не врегульовані КПК України, то до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Крім того, частиною 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред'явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Як визначає пункт 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент видачі виконавчих листів), усі виконавчі документи, крім посвідчення комісій по трудових спорах, постанов судів у справах про адміністративні правопорушення та постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, якщо інше не встановлено законом, можуть бути пред'явлені до виконання протягом року.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів поважності причини пропуску строку пред'явлення виконавчих документів до виконання .

При цьому суд констатує, що сам факт того, засуджений ОСОБА_2 не має заперечень проти поданої заяви, не може бути підставою для її задоволення.

Суд звертає увагу, що у своїй практиці Європейський Суд з прав людини (рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України») зазначає про те, що якщо строк поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Визнаючи дискреційні повноваження національних судів, в зазначеному рішенні Європейський Суд з прав людини зазначає, що можливість поновлення не є необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

В даному випадку пропущення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання можна також порівняти із наслідками строку позовної давності, та звертає увагу, що Європейський Суд з прав людини, тлумачачи поняття строку позовної давності, розкриває з іншого боку, а саме: як передбачене законом право правопорушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за спливом визначеного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасників виконують декілька цілей, в числі яких, - забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушення прав осіб, які могли би бути зменшені, якщо б суди розглядали їх справи на основі доказів, що могли би бути неповними за спливом часу (див. п. 570 рішення від 20.09.2011 року у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст.376,537,539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву потерпілого ОСОБА_1 про поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа для виконання, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 06.10.2018 року на підставі вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2015 року у кримінальному провадженні (справа №359/4153/15-к), про стягнення на користь ОСОБА_1 з засудженого ОСОБА_2 за ч.3 ст.185 КК України завданої внаслідок злочину майнової та моральної шкоди на загальну суму 13038грн. - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлений 11 грудня 2018 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя І.В.Муранова-Лесів