У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2018 Справа №2-9/02

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді В.М. Братасюка, за участі секретаря судового засідання Т.І. Созанської, державного виконавця Кущака В.Б., представників учасників виконавчого провадження ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву про розяснення судового рішення , -

в с т а н о в и в:

Начальник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про розяснення рішення суду, просить розяснити яку саме частину гаража слід знести, вказавши з якої сторони необхідно відміряти 3, 22 м. що підлягають знесенню, та яку саме частину металевої огорожі потрібно демонтувати, вказавши з якої саме сторони необхідно починати відміряти 3, 22 м, які підлягають демонтажу.

В судовому засіданні представник ДВС заяву підтримав та просить задовольнити.

На уточнююче запитання головуючого судді повідомив, що 23.08.2018 року дізнався що уже існує ухвала апеляційного суду про відмову у розясненні виконання судового рішення, однак як представник ДВС , він позбавлений повноважень відмовлятися від заяви.

Представник ОСОБА_3 просив суд відкласти судовий розгляд, оскільки його довіритель з певних причин не зявилася в судове засідання, проте має бажання брати особисту участь в розгляді подання державного виконавця.

Усно проголошеною ухвалою суду представнику сторони виконавчого провадження відмовлено у клопотанні про відкладання розгляду заяви державного виконавця, оскільки особиста неявка учасника не може бути підставою відкладання судового засідання.

Представник ОСОБА_4 просив суду відмовити за безпідставністю, й окремо зауважив, що питання розяснення рішення суду уже було предметом судового розгляду і з цього приводу існує ухвала суду.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Тернопільського міського суду Тернопільської області від 17 січня 2002 року вирішено спір за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні заїздом, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2002 року, залишеним без змін ухвалою Верховного суду України від 7 жовтня 2003 року, рішення міського суду від 17 січня 2002 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позови ОСОБА_5 та ОСОБА_4 частково задоволено. Зобов'язано ОСОБА_5 знести частину самовільно збудованого гаража, що розташований на земельній ділянці спільного користування, і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_5Є на межі земельної ділянки ОСОБА_4 і землею загального користування.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18.05.2006 року було змінено порядок і спосіб виконання рішення суду від 26.03.2002 року.

На виконанні Тернопільського міського відділу ДВС знаходиться дублікат виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду від 15 жовтня 2013 року про зобов'язання ОСОБА_5 знести частину самовільно спорудженого гаража на земельній ділянці спільного користування, довжиною 3,22 м і демонтувати частину металевої огорожі, зведеної ОСОБА_5 на межі земельної ділянки ОСОБА_4 і землі загального користування.

Постановою від 30 вересня 2014 року відкрито виконавче провадження №44914190 за виконавчим листом №2-9/2002, дублікат якого було видано 15 жовтня 2013 року.

Рішенням Верховного Суду від 18.01.2018 року залишено в силі ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2015 року про заміну сторони виконавчого провадження №44914190, а відтак 26.02.2018 року деравнийм виконавцем було винесено постанову про заміну боржника ОСОБА_5 на ОСОБА_3.

Як вбачається із заяви начальник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області просить роз'яснити виконання рішення суду, а саме: яку частину металевої огорожі слід демонтувати та яку частину гаража слід знести згідно з рішенням суду.

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно із положеннями частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз'яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Таким чином, приводом для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Разом з тим Судом встановлено, що за поданням державного виконавця, питання розяснення рішення апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2002 року у справі №2-9/2002, уже було предметом судового розгляду саме того суду, котрий ухвалював рішення.

Відтак ухвалами апеляційного суду Тернопільської області від 17 липня 2012 року та від 17.05.2016 року, державному виконавцю відмовлено у розясненні поставлених ним питань, і саме тих, що й у заяві до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

За приписами ст.. 271 ЦПК, Суд вправі або задовольнити заяву про розяснення судового рішення, або відмовити; інших дій Суду не передбачено.

Оскільки поставлені Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області питання уже були предметом розгляду суду, котрий ухвалював рішення й ухвалами апеляційного суду Тернопільської області від 17 липня 2012 року та від 17.05.2016 року, державному виконавцю відмовлено у розясненні, керуючись ст.. 271, 353 ЦПК України, Суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви державного виконавця про розяснення виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 16 березня 2002 року у справі №2-9/2002 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розподіл земельної ділянки. Усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні заїздом, встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Ухвала набирає законної сили через пятнадцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 15-денний строк з дня складання повного тексту, апеляційної скарги.

Головуючий суддяОСОБА_6