Справа № 182/3816/18
Провадження № 2/0182/2407/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.11.2018 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомиров І.В.

секретаря - Рахуба О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в поряду спадкування за законом, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в поряду спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, яка до дня смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Після її смерті відкрилася спадщина на наступне майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Дане спадкове майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою 23 липня 2004 року, реєстровий № 1-2724.

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 спадковим майном не розпорядилася.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач, який доводиться їй рідним сином, її чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 - відповідачі по справі, які у відповідності до вимог ч.2 ст. 1274 ЦК України відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1

В свою чергу позивач у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 та 18 квітня 2018 року йому були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1.

Однак постановою від 18 квітня 2018 року № 1296/02-31 держаний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальков Є.В. відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування вищезазначеного житлового будинку, оскільки ним не пред'явлено документ, що підтверджує право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Надати правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку позивач не має можливості, оскільки за життя ОСОБА_4 не зареєструвала належним чином право власності на неї.

Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269,1270 ЦК України, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на його користь, тому він просив суд задовольнити його позовні вимоги та визнати за ним право власності в цілому на земельну ділянку площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

В судове засідання позивач не з'явився, 26 жовтня 2018 року надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.68).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом ознайомлені, 26 жовтня 2018 року надали суду кожний окремо заяви про розгляд даної справи за їх відсутності та зазначили, що не заперечують проти позовних вимог ОСОБА_1 (а.с.69-73).

Оскільки обидва відповідачі в повному обсязі визнали позов ОСОБА_1 суд вважає доцільним за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, що відповідає положенням ч. 3 ст. 200 ЦПК України.

Розглянувши позовну заяву, повно та всебічно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4, яка доводиться матір'ю позивачу (а.с.8,9).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина зокрема на наступне майно:

- житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1;

- земельну ділянку площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене спадкове майно належало спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою 23 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2724 (а.с. 18).

На випадок своєї смерті спадковим майном ОСОБА_4 не розпорядилася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 14 червня 2018 року № 52292231 (а.с.47).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є позивач, який доводиться їй рідним сином, її чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_3 - відповідачі по справі (а.с.9-11).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч.2 ст. 1274 ЦК України відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на користь сина спадкодавця - позивача у справі, про що ними у визначений законом строк були подані до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.51,52)

20 червня 2017 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 (а.с.20, 51 на звороті)

18 квітня 2018 року на ім'я позивача державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В. були видані свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.54-59).

Однак 18 квітня 2018 держаний нотаріус Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальков Є.В. своєю постановою № 1296/02-31 відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для обслуговування вищезазначеного житлового будинку, у зв'язку з тим, що ним не були пред'явлені документи, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на вищезазначену земельну ділянку.

Факт прийняття позивачем спадщини судом не оспорюється.

За життя ОСОБА_4 не зареєструвала належним чином своє право власності на спірну земельну ділянку, проте у суду не викликає сумніву той факт, що земельна ділянка площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить спадкодавцю ОСОБА_4 оскільки даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого Другою Нікопольською державною нотаріальною конторою 23 липня 2004 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-2724 (а.с.18).

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Враховуючи те, що є спадкоємцем першої черги, прийняв спадщину відповідно до вимог п. 1 ст. 1269 ЦК України та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом, інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача та приймаючи до уваги той факт, що спадкодавець правомірно набула право власності на спадкове майно, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі, Дніпропетровської області.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12,13,18,76,81,263-265 ЦПК України, 377,1220-1222,1261,1269,1270 ЦК України, 1225 ЗК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, для обслуговування житлового будинку з надвірними бідівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі, Дніпропетровської області.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно підпункту 15.5 Перехідних положеньЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набув чинності 15 грудня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: І. В. Тихомиров