Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 757/13787/15-ц

провадження № 61-33901св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Курило В. П.,

Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

представник позивача - ОСОБА_5,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представники відповідача: Мостепанюк Вадим Іванович, Максименко Алла Павлівна, Трухно МаринаМиколаївна,

треті особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_9,

представник публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Решетнік Юрій Іванович,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року в складі колегії суддів: Оніщука М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А.,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), треті особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), ОСОБА_9, про зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що ним були повністю виконані зобов'язання за кредитним договором, зокрема сплачена сума заборгованості, визначена рішенням суду, що підтверджено відповідними квитанціями. Проте відповідач незаконно відмовляється зняти обтяження рухомого майна та внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про припинення обтяжень рухомого майна, вважаючи, що в нього є заборгованість за кредитом.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_4 просив суд зобов'язати відповідача видати йому довідку про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором від 06 квітня 2007 року № 0, а також зобов'язати відповідача подати заяву до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про вилучення автомобіля марки BYF, модель F3, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для припинення обтяження за договором застави, оскільки позивачем належним чином не виконано кредитне зобов'язання, а тому зобов'язання за договором забезпечення продовжують діяти до моменту повного виконання основного зобов'язання.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд, виходив з того, що заявлені позивачем вимоги не відповідають визначеним законом способам захисту цивільних прав та інтересів.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій з урахуванням доповнень до касаційної скарги, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності.

У червні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначило, що судове рішення є законним і обґрунтованим.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив зобов'язати відповідача видати йому довідку про відсутність у нього заборгованості за кредитним договором; зобов'язати відповідача подати заяву до Державного реєстру обтяжень рухомого майна про вилучення автомобіля марки BYF, модель F3, 2007 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, державний номерний знак НОМЕР_2.

Відповідно до статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України 2004 року здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частинами першою, другою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України 2004 року суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 10, 60, 212 ЦПК України

2004 року, враховуючи те, що між сторонами виникли правовідносини щодо наявності заборгованості з виконання рішення суду про стягнення боргу за кредитним договором, встановивши, що відсутні підстави для зобов'язання відповідача видати йому довідку про відсутність у нього заборгованості, та з урахуванням вимог статті 11 ЦПК України 2004 року, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

В. П. Курило

М. Є.Червинська