Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22ц/778/2326/18
Головуючий у 1 інстанції: Макаров В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2018 року місто Запоріжжя

Апеляційний суд Запорізької області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого, судді-доповідачаОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
секретарОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішенняОрджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 березня 2006 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 142. Від шлюбу подружжя має малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між ними припинені на початку січня 2017 року у звязку відсутністю взаємопорозуміння, втрати почуття довіри, поваги та любові один до одного. Просила шлюб розірвати, оскільки можливості примирення немає та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Іванова».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року позов задоволено. Розірвано шлюб укладений між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 04 березня 2006 року Запорізьким міським віділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 142.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, яка вмотивована тим, що суд першої інстанції не надав сторонам час для примирення, посилається на наявність у подружжя спільної дитини та бажання зберегти родину. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

В ході апеляційного розгляду ОСОБА_5 подала заяву про залишення апеляційної скарги без розгляду, яка не може бути прийнята апеляційним судом оскільки за правилами ст. 365 ЦПК України особа, яка подала апеляційну скаргу може її доповнити, змінити, відкликати або відмовитись від неї. Залишення без розгляду апеляційної скарги законом не передбачене. При цьому ОСОБА_5 до апеляційного суду, для роз'яснення вказаного процесуального питання при належному повідомленні двічі не зявилась.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що 04 березня 2006 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділу реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 142.

Від шлюбу подружжя має малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалюючи рішення у цій справі суд першої інстанції виходив з того, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є відсутність взаємопорозуміння, втрата почуття довіри, поваги та любові один до одного. Позивач зазначала, що родина розпалася та існує формально.

У судовому засіданні, яке відбулося 11 квітня 2018 року, відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти розірвання шлюбу, що підтверджується фонограмою судового засідання (а.с.38).

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Враховуючи те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу була б примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання у скарзі на те, що суд не надав сторонам строк на примирення, спростовується звукозаписом та протоколом судового засідання у суді першої інстанції від 11.04.2018 року, де суд ставив на обговорення питання про надання сторонам строку на примирення, сама позивачка вказала, що такий строк на примирення не потрібен.

Окрім цього, з моменту подачі позову до суду і до ухвалення даного судового рішення апеляційним судом минуло більше 6-ти місяців і сторони не заявили про наявність примирення, а навпаки зазначена вище заява позиваки про залишення апеляційної скарги без розгляду вказує на її згоду з рішенням районного суду про розірвання шлюбу.

Окрім цього, законодавство не містить заборони щодо можливості в подальшому сторонам за взаємною згодою укласти новий шлюб.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, яку буде складено на протязі пяти днів.

Повна постанова складена 31 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: