Справа № 145/1249/18
У Х В А Л А

"17" серпня 2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Кіосак Н. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його поранення при виконанні обов'язку військової служби 07.10.2014 року на території Луганської області поблизу населених пунктів Золоте-Хороше-Сміле Луганської області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, зазначивши в заяві одну із заінтересованих осіб Російську Федерацію.

За змістом ч.1 ст. 177, ч.3 ст. 294 ЦПК України заявник повинен додати до заяви копії заяви та копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 17 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, учасниками якої є, зокрема, Україна, Росія, що підписана 22.01.1993 року, ратифікована Верховною Радою України 10.11.1994 року та 14.04.1995 року набрала чинності для України, з доповненнями Протоколу до вказаної Конвенції, підписаного 28.03.1997 року, ратифікованого ВерховноюРадою України 03.03.1998 року та набрав чинності17.09.1999 року, у випадку виконання документів державними мовами Договірних Сторін до них додаються засвідчені переклади російською мовою.

Примірника заяви з долученими до неї документами, перекладеними на російську мову, для вручення їх вказаній заінтересованій особі, до заяви не приєднано.

В зв'язку з чим, ухвалою Тиврівського районного суду від 17.07.2018 року заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали та роз'яснено, що інакше заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

В період з 06.08.2018 року по 15.08.2018 року (включно) суддя перебувала у відпустці, в ході якої знаходилась на лікарняному з 07.08.2018 року по 14.08.2018 року.

Копію ухвали від 17.07.2018 року заявник отримав 23.07.2018 року. Проте вказані недоліки заявником усунені не були.

Поза строком для усунення недоліків, а саме 03.08.2018 року заявником направлено до суду заяву, яка надійшла до суду 07.08.2018 року, в якій він зазначив, що заінтересованою особою у справі є Російська Федерація і її представництво забезпечується через її Посольство в Україні, яке згідно Указу Президента Російської Федерації від 28.10.1996 року, є державним органом зовнішніх зносин, місце знаходження якого загальновідоме. Крім того, вказана заінтересована особа є державою, а відтак Конвенція від 22.03.1993 року відносно неї не застосовується, тому вчинення дій щодо судового доручення не потрібне.

Крім того, відповідно до ст. 17 вказаної Конвенції договірні сторони у відношеннях один із одним користується державними або російською мовою. Відповідно до ч.2 ст. 75 ЦПК України перекладач допускається за заявою учасника або призначається з ініціативи суду. Оскільки Російська Федерація не надавала заяву про залучення перекладача, а суд не виносив ухвалу про його залучення, вимоги суду надати примірник заяви із доданими документами в перекладі на російську мову суперечать нормам ЦПК України.

Проте, суд не погоджується з доводами заявника, виходячи з наступного.

22 січня 1993 року в місті Мінську (Республіка Білорусь) в рамках країн СНД була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах.

Вказану Конвенцію Верховною Радою України ратифіковано Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР із відповідними застереженнями, а чинності для нашої країни вона набула 14 квітня 1995 року.

28 березня 1997 року було укладено Протокол до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, який є її невідємною частиною. Цей Протокол ратифіковано Законом України з відповідними застереженнями 03 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Застосовується Конвенція у відносинах, зокрема, України з Російською Федерацією.

Відповідно до статті 10 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року запитувана установа юстиції здійснює вручення документів відповідно до порядку, що діє в її державі, якщо документи, що вручаються, написані на її мові або російською мовою або забезпечені завіреним перекладом на ці мови.

Вимогами статті 17 Конвенції встановлено, що у відношеннях один з одним при виконанні Конвенції Сторони користуються державними мовами Договірних Сторін або російською мовою. Згідно з п.6 Протоколу до вказаної Конвенції у випадку виконання документів державними мовами Договірних Сторін до них додаються засвідчені переклади російською мовою.

Статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України» визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Вимогами ч. 1, 3 ст. 499 ЦПК України передбачено, що зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги мають відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення про надання правової допомоги оформлюється українською мовою. До судового доручення додається засвідчений переклад офіційною мовою відповідної держави, якщо інше не встановлено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Крім того, відповідно до п.2.3 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27.06.2008 № 1092/5/54 документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Слід також зазначити,що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.10 ЦПК України у разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки розгляд справи без вручення копії заяви, документів до неї, виклику до суду в порядку виконання судового доручення про надання правової допомоги до компетентного органу іноземної держави без їх перекладу є об'єктивно неможливий і в іншому випадку буде порушений принцип відкритості судового розгляду, що є складовою частиною права на справедливий суд, вважаю за необхідне повернути вказану заяву заявнику.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом п'ятнадцяти днів з дня її винесення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_2