УХВАЛА

11 липня 2018 року

м. Київ

справа № 639/9736/15-ц

провадження № 61-7047св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А.,

суддів: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Кузнєцова В. О., Погрібного С. О., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_4 про відмову від позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У 2015 році ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Л. В., Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, про визнання недійсним договору дарування від 5 серпня 2015 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, застосування наслідків недійсності договору дарування, скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_7 на 372/600 частки АДРЕСА_1, визнання за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права власності на вказане нерухоме майно та стягнення з відповідачів у солідарному порядку у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року, ухваленим у складі судді Іванової І. В., у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року, постановленою колегією у складі суддів: Яцини Б. В., Бурлака І. В., Карімової Л. В., рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У вересні 2016 року ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалу апеляційного суду та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.

11 січня 2017 року ОСОБА_4 подав клопотання, у якому просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року в частині вимог про визнання недійсним договору дарування та на підставі пункту другого частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, закрити провадження у справі в частині вказаних вимог у зв'язку з набранням законної сили рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 8 липня 2016 року у справі 639/3980/16-ц, яким визнано недійсним договір дарування 372/600 часток житлового АДРЕСА_1, укладений 5 серпня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Також просив скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року в частині інших позовних вимог та закрити провадження у справі в цій частині на підставі пункту третього частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, у зв'язку з відмовою позивача від позову у цій частині позовних вимог.

11 грудня 2017 року ОСОБА_4 подав заяву, у якій зазначив, що відмовляється від клопотання від 11 січня 2017 року, просить залишити його без розгляду, а касаційну скаргу розглянути в повному обсязі та задовольнити.

У червні 2018 року позивач подав заяву про відмову від позову, датовану 6 червня 2018 року, у якій просить прийняти відмову від його позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Л. В., Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди та закрити провадження у справі.

У заяві позивач зазначає, що наслідки відмови від позову йому роз'яснені та зрозумілі.

Відповідно до пункту шостого розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діяв в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за якими судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту четвертого пункту першого розділу XIIІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяви про відмову від позову, суд касаційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно з пунктом четвертим частини першої, частиною другою статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до статті 408 ЦПК України незалежно від того, за касаційною скаргою кого з учасників справи було відкрито касаційне провадження, у суді касаційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони мають право укласти між собою мирову угоду з додержанням правил цього Кодексу, що регулюють порядок і наслідки вчинення цих процесуальних дій.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206 і 207 цього Кодексу, суд визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині.

На підставі викладеного, у зв'язку з поданням позивачем ОСОБА_4 заяви про відмову від позову, яка відповідає вимогам статті 206 цього Кодексу, суд касаційної інстанції приймає відмову позивача від позову, визнає нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій та закриває провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Аналогічні положення закріплені у частині четвертій статті 7 Закону України «Про судовий збір», яка встановлює підстави та порядок повернення судового збору.

ОСОБА_4 є інвалідом другої групи, звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно судовий збір за подання касаційної скарги не сплачував.

Керуючись статтями 142, 206, 255, 408, 409 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_4 задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_4 від позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк Лариса Вячеславівна, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди.

Визнати нечинними рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 серпня 2016 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Железняк ЛарисаВячеславівна, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції Харківської області, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук

Судді: С. О. Карпенко

В. О. Кузнєцов

С. О. Погрібний

Г. І. Усик