ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/274/18 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представника АТ "Банк Січ" - Ізай Р.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу № 607/16015/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2018 року, постановлену суддею Позняком В.М., повний текст якої складено 17 серпня 2018 у справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Січ" до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Телесистеми України" про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ "Банк Січ" звернувся в суд з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв'язку з неналежним виконанням ТзОВ "Телесистеми України" зобов'язань за кредитним договором №104/13 від 12 серпня 2013 року виникла заборгованість по сплаті пені в розмірі 11191211,89 грн. ОСОБА_2 є поручителем за вказаним кредитним договором, а тому зобов'язаний солідарно в повному обсязі відповідати за його виконання.

Разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2, в межах ціни позову.

ОСОБА_2 будучи поручителем за кредитним договором, одночасно є керівником та кінцевим бенефіціарним власником ТзОВ "Телесистеми України", відносно якого відкрито 15 виконавчих проваджень.

Ні позичальник ТзОВ "Телесистеми України", ні поручитель ОСОБА_2 не виконали зобов'язань за кредитним договором. Позичальник продовжує здійснювати господарську діяльність не виконуючи зобов'язань, що свідчить про те, що позичальник разом з поручителем ухиляються від виконання зобов'язань за укладеними договорами.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.08.2018 року заяву АТ "Банк Січ" задоволено частково і заборонено ОСОБА_2 розпорядження будь-яким способом належним йому рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на його ім'я, в межах ціни позову - 11191211,89.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Зазначає, що позивачем не доведено доказами потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення.

Судом першої інстанції в ухвалі не наведено достатніх підстав, що підтверджувалися належними та допустимими доказами про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказує, що предметом позову є стягнення пені, яка не є безспірною заборгованістю, а відсутність вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості доводить можливість виконання відповідачем рішення суду в майбутньому.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ "Банк Січ" зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог закону і відповідачем не надано доказів, які б спростовували факти зазначені в заяві про забезпечення позову.

Суду надані докази, що починаючи з січня 2018 року ТзОВ "Телесистеми України"припинило здійснювати погашення заборгованості за кредитним договором. На адресу ТзОВ "Телесистеми України" та ОСОБА_2 неодноразово направлялись вимоги про погашення заборгованості, які залишились без задоволення.

ОСОБА_2, будучи поручителем і одночасно керівником ТзОВ "Телесистеми України" уникає будь-яких переговорів з позивачем щодо погашення заборгованості.

Позивачем в позасудовому порядку звернуто стягнення на іпотечне майно, а щодо заставного майна вчинено нотаріусом виконавчі написи, які подані на примусове виконання, що свідчить про відсутність погашення заборгованості за основними сумами боргу в добровільному порядку.

ОСОБА_2 і його представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились.

Представник АТ "Банк Січ" в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила і навела доводи аналогічні викладеним в заяві про забезпечення позову і відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника АТ "Банк Січ", ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача - 11191211,89 грн. існує загроза, що належне відповідачу майно може бути відчужене третім особам, що в подальшому утруднить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Судом враховано, що накладення арешту на належне відповідачу майно є неспівмірним з заявленими вимогами, а тому суд вжив заходи забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 розпорядження будь-яким способом належним йому рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на його ім'я, в межах ціни позову.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, накладенням арешту на майно.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання умов кредитного договору № 104/13 від 12 серпня 2013 року, укладеного між АТ «Банк Січ» та ТзОВ «Телесистеми України», з урахуванням укладених наступних договорів про внесення змін до даного договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 08 серпня 2018 року заборгованість по пені складає 11191211,89 гривень.

Згідно договору поруки від 12 серпня 2013 року, укладеного між ПАТ «Банк Січ» (кредитором) та ОСОБА_2 (поручителем), поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язань за Кредитним договором № 104/13 від 12 серпня 2013 року, а також договорами про внесення змін та доповнень до них, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ОСОБА_2 є керівником та кінцевим бенефіціарним власником позичальника ТзОВ «Телесистеми України». Дані про перебування товариства в процесі припинення чи в процесі провадження в справі про банкрутство відсутні. Відносно юридичної особи відкрито 19 виконавчих проваджень.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, добровільно відповідач наявну заборгованість за кредитним договором не погашає, вимоги про досудове врегулювання спору не виконує.

Перераховуючи в ч.1 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову та зазначаючи в п.10 ч.1 ст. 150 ЦПК України, що позов може забезпечуватися іншими заходами для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав, законодавець не надає суду самостійно обирати вид забезпечення позову. Це порушує принцип диспозитивності процесу, тому суд при застосуванні заходів забезпечення позову повинен або задовольнити заявлене клопотання або відмовити в його задоволенні

Враховуючи те, що позивач звернувся з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2, в межах ціни позову, суд першої інстанції самостійно обрав вид забезпечення позову - заборону розпорядження будь-яким способом належним ОСОБА_2 рухомим та нерухомим майном, а також грошовими коштами, які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на його ім'я, в межах ціни позову, за вказаних обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

АТ "Банк Січ" ухвали суду не оскаржувало.

Апеляційний суд, керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 серпня 2018 року скасувати.

Судові витрати покласти на відповідача.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий Г.В. Бершадська

Судді Б.О. Гірський

О.І. Ткач