Справа № 175/1222/18
УХВАЛА

18 грудня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська за підсудністю надійшла вищезазначена позовна заява, яка ухвалою від 17.08.2018 року була залишена без руху.

З матеріалів справи вбачається, що копія ухвали від 17.08.2018 року рекомендованим листом з повідомленням про вручення двічі направлялась позивачці за зазначеною нею в позовній заяві адресою та двічі поверталась на адресу суду через неотримання її позивачкою та за закінченням строку зберігання.

З моменту предявлення позову в квітні 2018 року позивачка наслідками прийнятого рішення за поданим нею позовом не цікавилась.

В звязку з вищенаведеним, вказану поведінку позивачки суд розцінює, як відсутність у неї зацікавленості в розгляді поданого позову, недобросовісне користування своїми процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними права не допускається.

Як зазначає в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязання з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватись належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

В рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які повязані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст.185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст.175,177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З урахуванням вищенаведеного, позовна заява на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України підлягає визнанню неподаною та поверненню позивачці.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу також слід повернути сплачений при подачі позовної заяви судовий збір.

Керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.12,44,185,258-260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу визнати неподаною та повернути позивачці.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.. перерахований згідно квитанції №0.0..1 від 10 квітня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Ю.Казак