Провадження №2-о/428/843/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018р. Сєвєродонецький міський суд

Луганської області в складі :

судді Юзефовича І.О.

при секретарі Продченко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_3, мотивуючи вимоги тим, що 17.03.2018р. помер батько заявника - ОСОБА_4, який по день смерті мешкав за адресою: Луганська область, м. Луганськ, кв. ШевченкоАДРЕСА_1, після смерті якого залишилось спадкове майно. Заінтересована особа ОСОБА_3, являється племінником померлого ОСОБА_4. 05.09.2018р. заявник ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса з заявою про отримання спадщини після померлого батька, однак їй було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії з причини відсутності документа, який підтверджує реєстрацію померлого та осіб, які були з ним зареєстровані на день смерті, при цьому, документи, видачі органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, нотаріус не приймає до уваги. Тому, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою і просить суд встановити факт проживання та реєстрації ОСОБА_4 за адресою: Луганська область, м. Луганськ, кв. ШевченкоАДРЕСА_1.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця , у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті , той з подружжя , який його пережив , та батьки.

Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї.

Відповідно до п. 16 Постанови пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія ІІ-ЕД №256732, виданого 13.01.1976р. Жовтневим відділом ЗАГС м. Ворошиловград, актовий запис №83, ОСОБА_1 народилась 16.12.1975р., батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Відповідно до копії паспорта громадянина України серія ЕМ №306182, виданого Ленінським РВ УМВС України в Луганській області 11.08.1999р., ОСОБА_4, 11.02.1954р.н., мав зареєстроване місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. ШевченкоАДРЕСА_1. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія І-ЕД №522842, виданого 14.08.2018р. Станично-Луганським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис №416, ОСОБА_4, 11.02.1954р.н., помер 17.03.2018р. у м. Луганськ Луганської області, Україна. Відповідно до копії повідомлення приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6 №309/01-16 від 28.09.2018р., ОСОБА_1 повідомлено про необхідність надання документів щодо реєстрації на день смерті ОСОБА_4, померлого 17.03.2018р., для належного встановлення кола спадкоємців.

Суд враховує, що м. Луганськ Луганської області станом на час розгляду цієї справи знаходиться на тимчасово окупованій території України і у відповідності до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р м. Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказана обставина позбавляє заявника можливості здійснити свої спадкові права у встановленому Законом порядку. Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. До того ж суд бере до уваги, що встановлення факту реєстрації померлого має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, а тому як виняток, документи, видані органами та установами (зокрема комунальними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, беруться судом до уваги та оцінюються судом у сукупності та взаємозвязку під час розгляду справи у порядку окремого провадження. Тому, суд приймає до уваги довідку №2876, наявну в матеріалах справи, видану 07.09.2018р. Міським комунальним підприємством «Центрожилком» філія №7, згідно з якою ОСОБА_4, померлий 17.03.2018р. мешкав та був зареєстрований за адресою: м. Луганськ, кв. ШевченкоАДРЕСА_1 з 09.10.1984р. по 17.03.2018р.. На момент смерті за зазначеною адресою більше ніхто не мешкав та не був зареєстрований.

Таким чином суд вважає доведеним факт реєстрації та проживання спадкодавця ОСОБА_4, 11.02.1954р.н., на час відкриття спадщини, а саме 17.03.2018р., за адресою: Луганська область, м. Луганськ, кв. ШевченкоАДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 15, 43-44, 47-49, 247, 258-259, 263-265, 268, 293, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа ОСОБА_2, задовольнити.

Встановити юридичний факт того, що спадкодавець ОСОБА_4, 11.02.1954р.н., померлий 17.03.2018р. у м. Луганськ Луганської області, Україна, мешкав один та був зареєстрований на час відкриття спадщини, а саме 17.03.2018р., за адресою: Луганська область, м. Луганськ, кв. ШевченкоАДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І. О. Юзефович