Провадження № 2/317/218/2018
Справа № 317/3589/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі судового засідання Московкіній І.С.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Духонченка М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» та просить стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є матір'ю загиблого ОСОБА_5 та постраждалого внаслідок дорожньо-транспортної природи ОСОБА_6. 08.01.2016 року її сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6, рухаючись по автодорозі Харків-Сімферополь на території Запорізького району Запорізької області, потрапили у ДТП. Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «Чері-Амулет», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_5, який рухався у зустрічному йому транспорті. Своїми діями водій ОСОБА_4, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 р., порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її син ОСОБА_5 помер, а ОСОБА_6 отримав чисельні тілесні ушкодження та зазнав сильного душевного хвилювання. Працівник ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» - ОСОБА_4, виконуючи свої службові обов'язки, відповідно до вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р., є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого. Вказаними діями ОСОБА_4 позивачу завдано моральну шкоду, оскільки внаслідок ДТП вона втратила свого сина. Похорони ОСОБА_5, тілесні пошкодження ОСОБА_6, всі ці обставини призвели до сильного психологічного, морального страждання, постійно пригніченого стану, психологічного дискомфорту, страждань, скорботи за сином, постійним плачем. Розмір моральної шкоди позивач оцінює виходячи з сильних душевних страждань, яких вона зазнала, а саме смерть сина, лікування та переживання за здоров'я другого сина. Після пережитого вона не бачить сенсу життя, постійно плаче, скорбує, стала емоційно нестриманою. Моральну шкоду оцінює у 50000,00 грн.

03.10.2017 р. вона звернулася з претензією до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс», оскільки ОСОБА_4 є працівником даного підприємства, в якій пропонувала вирішити питання сплати моральної шкоди, але відповідач так і не надав відповіді. У зв'язку з цим вимушена звернутись до суду.

Відповідачем подано відзив на позов у якому ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» визнає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково, а саме у сумі 20000,00 грн. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивач дійсно зазнала душевних страждань внаслідок втрати сина, сам факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Моральна шкода позивачу спричинена кримінальним правопорушенням, яке характеризується непрямим умислом, тобто особа яка скоїла кримінальне правопорушення не бажала настання негативних наслідків протиправного діяння. Вироком суду встановлено, що водій ОСОБА_4 не впорався із керуванням внаслідок несприятливих погодних умов. Разом з тим, ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» виконало всі передбачені нормативними актами вимоги щодо запобіганню дорожньо-транспортних пригод за участю транспортного засобу, який перебував в оренді у підприємства, а саме: отримало ліцензійну картку на транспортний засіб Volkswagen LT 35D в Державній інспекції з безпеки на наземному транспорті серії AB № 002450 від 19.03.2015 р.; пройшло перевірку технічного стану транспортного засобу (протокол № 00259-00599-15); перед виїздом перевірявся технічний стан транспортного засобу механіком підприємства, а також стан здоров'я водія лікарем перед кожним рейсом (подорожний лист № 148033); застрахував цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ПрАТ «СК «Оранта-Січ» (поліс № AI /5315364).

Страховий випадок стався 08.01.2016 р., Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» встановлено розмір мінімальної зарплати з 01.01.2016 р. у сумі 1378,00 грн. у місячному розмірі. Таким чином, саме страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи її дружині, батькам в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, а саме 16536 грн. (1378 грн. х 12 місяців = 16536,00 грн.). Однак позивач не звертався із заявою про відшкодування моральної шкоди до ПрАТ «СК «Оранта-Січ». Крім того, відповідно до матеріалів кримінального провадження, позивач ОСОБА_8 протягом усього досудового розслідування та досить тривалого судового розгляду не зверталась із цивільним позовом. Окрім того, до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» також звернулись із позовними заявами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди: дружина потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_9 (просить стягнути 23900,00 грн. матеріальної шкоди, 100000,00 грн. моральної шкоди, щомісячні виплати у сумі 767,00 грн. в період з 08.01.2016 р. по 04.07.2029 р. на її користь, та щомісячні виплати у сумі 767,00 грн. в період з 08.01.2016 р. по 04.07.2033 р. на користь ОСОБА_10); батько потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (просить стягнути 46832,00 грн. матеріальної шкоди), брат потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (просить стягнути 33000,00 грн. моральної шкоди).

Таким чином, загальна вартість позовних вимог до ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» зі сторони близьких родичів потерпілого ОСОБА_5, який помер внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складає 183000,00 грн. моральної шкоди та 346852,00 грн. матеріальної шкоди. Враховуючи, вищенаведене, ТОВ «Автотранспасажир-Плюс» визнає позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково, а саме у сумі 20000,00 грн.

Позивач ОСОБА_3 до суду не з'явилась, у заяві від 22.05.2018 р. просила розглянути справу за її відсутності.

У судове засідання з'явився представник позивача ОСОБА_1, позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

У судове засідання з'явився представник відповідача ОСОБА_2, який визнав позов частково, а саме на суму 20000,00 грн., в іншій частині позову заперечував.

Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_4, який має статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у судове засідання не з'явився, пояснень з приводу позову не подав.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_6

За змістом свідоцтва про народження серії НОМЕР_5, ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_5

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р. (справа № 317/1635/16-к, провадження № 1-кп/317/16/2017) ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання.

Згідно вказаного вироку 08.01.2016 р., приблизно о 08 год. 20 хв., водій ОСОБА_4, керуючи пасажирським автобусом «VOLKSWAGEN LT 35D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_7, виконуючи пасажирські перевезення за маршрутом Дніпрорудний-Запоріжжя, здійснював рух по автодорозі Харків-Сімферополь, на території Запорізького району Запорізької області, з боку м. Василівка в напрямку м. Запоріжжя. У салоні пасажирського автобусу перебувало 4 пасажири. В цей же час у зустрічному напрямку рухався автомобіль «CHERY AMULET A-15», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, в салоні автомобіля перебував пасажир ОСОБА_6

Під час руху в районі 312 км + 500 м вищезазначеної автодороги, водій ОСОБА_4, не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним пасажирського автобусу на слизькій ділянці автошляху та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «CHERY AMULET A-15», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався у зустрічному йому напрямку.

Своїми діями водій ОСОБА_4, відповідно до висновків судової автотехнічної експертизи № 86/16 від 10.02.2016 р., порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Дії водія пасажирського автобусу «VOLKSWAGEN LT 35D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_7, ОСОБА_4 не відповідають вимогам 12.1 Правил дорожнього руху України та знаходяться в причинному зв'язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «CHERY AMULET A-15», реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_5 помер на місці пригоди, пасажир ОСОБА_6 отримав легкі тілесні ушкодження. Пасажири автобусу VOLKSWAGEN LT 35D», реєстраційний номер на жовтому фоні НОМЕР_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 118 від 09.02.2016 р. смерть ОСОБА_5 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок з множинними переломами кісток скелета і пошкодженнями внутрішніх органів при явищах формуючогося шоку. Останнє підтверджується виявленням переважного повнокров'я внутрішніх органів на фону малокров'я нирок, набряку легенів та головного мозку, рідкого стану крові в порожнинах серця та великих судин. З огляду на масивні травми, локалізацію та характер пошкоджень, переважання внутрішніх пошкоджень над зовнішніми, можливо припустити, що весь комплекс ушкоджень у ОСОБА_5 утворився при ДТП від дії виступаючих деформованих частин та деталей салону автомобіля.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Наведені законодавчі приписи у системному зв'язку з обставинами, що встановлені у вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 13.09.2017 р., дозволяють суду вважати встановленим факт того, що в результаті протиправних дій ОСОБА_4 настали певні правові наслідки, пов'язані із подією ДТП, зокрема, смерть ОСОБА_5

У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 1 ст. 1177 ЦК України визначила, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

За приписами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності , виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяння заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Не є спірним, оскільки визнається сторонами, що на час ДТП ОСОБА_4 виконував трудові обов'язки у ТОВ «Автотранспасажир-Плюс».

За таких обставин, в силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України, саме відповідач має відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Враховуючи обґрунтованість доводів позову щодо спричинення ОСОБА_3 моральної шкоди як такої, ступінь моральних страждань з урахуванням наслідків ДТП, що наступили внаслідок протиправних дій відповідача, зокрема смерті її сина, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача і стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням злочину, в розмірі 30000,00 грн.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 23, 76-83, 89, 141, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» (71635, Запорізька область, Василівський район, с. Балки, вул. Каховська, буд. 26-а, код у ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 (АДРЕСА_1) про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000 грн. 00 коп. (тридцять тисяч грн. 00 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранспасажир-Плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 384 грн. 00 коп. (триста вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повне рішення суду складено 03.09.2018 р.

Суддя Д.І. Сакоян