ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретирі Лисиці Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва в складі судді Миколаєць І.Ю. від 29 березня 2018 року (повне судове рішення складено 10.04.2018),-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду та ненадання відповіді на досудову претензію - вимогу позивача про порушення прав споживача та зобов'язання надати на неї письмову відповідь, а також відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 600,00 грн.

Справа № 759/13140/17-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5946/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 14.02.2017 позивачем на адресу відповідача була направлена досудова претензія - вимога про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди від 14.02.2017, яка була отримана відповідачем 17.02.2017. Проте, всупереч чинному законодавству України, відповідач грубо порушуючи права споживача на інформацію, жодної відповіді на претензію відповідач не надав, чим спричинив позивачу моральну шкоду, яку позивач оцінює в розмірі 25 600,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій посилався на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначав, що суд першої інстанції не надав оцінки тій обставині, що відповідач, порушуючи права споживача, на сьогоднішній день не надав жодної відповіді на претензію ОСОБА_3

Вказував, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях пов'язаних із захистом свого порушеного права.

Крім того, звертав увагу на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Просив скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2018 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити без задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14.02.2017 ОСОБА_3 на адресу відповідача була направлена досудова претензія - вимога про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди, за змістом якої ОСОБА_3 пропонував шляхом перемовин без звернення до суду врегулювати питання відшкодування йому шкоди матеріальної та моральної, спричиненої 23.12.2016 під час відвідування ресторану «Кашемір» (а.с. 8-13).

Вказана досудова претензія - вимога про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди була отримана відповідачем 17.02.2017 (а.с.16).

Позивач вказує, що всупереч чинному законодавству України, відповідач грубо порушуючи права споживача на інформацію, жодної відповіді на претензію не надав, чим спричинив позивачу моральну шкоду, яку останній оцінив в розмірі 25 600,00 грн.

В судовому засіданні Апеляційного суду міста Києва представник відповідача вказав, що ФОП ОСОБА_4 відповідь на претензію позивача від 14.02.2017 не надавалася.

Згідно акту № 1440 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів від 17.10.2017, в приміщенні кафе «Кашемір» 11.10.2017 проводилась позапланова перевірка ГУ Держпроспоживслужби в м. Києві за заявою ОСОБА_6, та жодних порушень прав споживачів зі сторони закладу встановлено не було (а.с. 62-63).

Листом ГУ Держпроспоживслужби в м. Києві № 06-5/14693 від 02.11.2017 ОСОБА_3 було повідомлено про розгляд його звернення, щодо перевірки ресторанного господарства «Кашемір» ФОП ОСОБА_4 та вказано на відсутність порушень у діяльності ФОП (а.с. 64).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та відсутності правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, обґрунтовує порушення його права, як споживача, та посилається на порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачіпід час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). інформація, передбачена частиною першою цієї статті, доводиться до відома споживачів виробником (виконавцем, продавцем) у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв'язку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем порушення його прав, передбачених ст. 4, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки виходячи з вимог чинного законодавства, право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість його свідомого і компетентного вибору особа може реалізувати до моменту придбання товару.

Позивач стверджував, що не надавши відповідь на його досудову-претензію, відповідач порушив право позивача на інформацію.

Однак дана досудова-претензія за формою і змістом не може вважатися зверненням в розумінні норм Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян». Крім цього претензія - вимога не містить переліку відомостей або інформації яку ОСОБА_3 просив би надати. У позовній заяві також не зазначено яку саме інформацію запитував ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про інформацію» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Вірним є висновок суду, що досудова претензія - вимога про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди не є пропозицією (зауваженням) в розумінні Закону України «Про інформацію», а отже не може бути предметом розгляду установою в порядку цього закону.

Також, вказана досудова претензія - вимога про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди не є зауваженнями, скаргою чи пропозицією в розумінні Закону України «Про звернення громадян».

Оскільки відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» основні терміни, що вживаються в цьому Законі: під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Таким чином, законодавством чітко встановлена форма звернення особи до відповідних органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, посадових особи, тощо, а відтак визначена позивачем форма звернення до ФОП не відповідає вимогам законів на які він посилається.

З аналізу норм зазначених законів вбачається, що вони не містять норм щодо врегулювання питання отримання відповіді (інформації) саме шляхом направлення досудової претензія - вимоги про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди.

Фактично, позивач направив на адресу відповідача досудову претензію - вимогу про порушення прав споживача та відшкодування спричиненої шкоди, що є формою досудового врегулювання спорів між контрагентами. Тобто вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору. Норми цивільного законодавства не передбачають обов'язку надання відповіді на пропозицію досудового врегулювання спору. Крім того, ненадання відповіді на претензію - вимогу не є перешкодою для звернення до суду.

Таким чином колегією суддів не встановлено порушення прав позивача зі сторони відповідача, що передбачені законодавством п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 Закону України « Про захист прав споживачів», ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 20 Закону Україну «Про звернення громадян», та ст. 5, ч.2 ст.7 Закону України «Про інформацію».

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення порушеного права, а судом не було встановлено порушення права позивача, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди у сумі 25 600,00 грн. є законним та обґрунтованим.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, та є безумовною підставою для скасування рішення у справі не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києвавід 29 березня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді