ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Лисиці Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 25 січня 2017 року № 49 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року, ухваленого у складі судді Величко Т.О.,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження від 25 січня 2017 року № 49.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в Арабській Республіці Єгипет під час дорожньо-транспортної пригоди загинула донька позивача ОСОБА_4 Її чоловік ОСОБА_3, 1984 р.н., з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час ДТП отримав тяжкі травми. У подружжя залишився малолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

16 березня 2015 року Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації №118, у зв'язку зі смертю матері та тривалою хворобою батька малолітній дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації №145 позивача ОСОБА_2 призначено опікуном над ОСОБА_5

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.09.2016, яке ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21.12.2016 залишено без змін, скасовано вказані вище розпорядження та зобов'язано Києво-Святошинську державну адміністрацію повторно розглянути питання про призначення опікуна над малолітнім ОСОБА_5

Справа № 759/1727/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5959/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
Підставою для скасування вказаних розпоряджень стала та обставина, що висновок ЛКК, покладений в основу висновку комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації Київської області та відповідно вказаних розпоряджень, підтвердив тяжку хворобу батька (інвалід І групи підгрупи «Б»), але був наданий медичним закладом не за формою, затвердженою МОЗ України.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 25.01.2017 року №49 вирішено передати на виховання та спільне проживання малолітню дитину батьку ОСОБА_3 у зв'язку з його заявою.

Позивач зазначила, що вважає вказане розпорядження необґрунтованим та незаконним, постановленим всупереч інтересів малолітньої дитини без належного дослідження всіх обставин та з порушенням процедури ухвалення рішень органами опіки та піклування.

Просила суд задовольнити позов та визнати протиправним та скасувати розпорядження Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області від 25 січня 2017 року № 49, а також з урахуванням збільшення позовних вимог, просила зобов'язати Києво-Святошинську районну державну адміністрацію Київської області в особі служби у справах дітей та сім'ї повторно розглянути питання про доцільність передачі на виховання та спільне проживання батьку, надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, і призначення опікуна відносно малолітньої дитини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 25 січня 2017 року №49 «Про передачу на виховання та спільне проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 р.н.»,

Зобов'язано Києво-Святошинську районну державну адміністрацію Київської області в особі служби у справах дітей та сім'ї повторно розглянути питання про доцільність передачі на виховання та спільне проживання батьку, надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування і призначення опікуна відносно малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, мотивуючи її тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

Вказував, що аналогічний спір вже розглядався судами, зокрема, в ухвалі апеляційного суду було встановлено, що документ, на який посилається позивач, а саме висновок ЛЛК, не відповідає формі, встановлені МОЗ України та не може вважатися належним документом. Так, твердження позивача, що ОСОБА_3 за станом здоров'я не може виконувати своїх батьківських обов'язків не відповідає дійсності та не підтверджено жодним належним доказом.

Зазначав, що з висновку ЛЛК № 719 від 28.12.2017 вбачається, що ОСОБА_3 за станом здоров'я потребує часткової сторонньої допомоги в побуті строком на 1 рік, а відтак даний висновок не міг бути наданий на момент звернення позивача до суду.

Звертав увагу суду на те, що оскільки у нього не має будь-яких перешкод для виховання дитини, він як батько має переважне право на спільне проживання та виховання своєї дитини.

Враховуючи наведене, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та винести нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу задовольнити з наведених у ній підстав.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення представника третьої особи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_6 в Арабській Республіці Єгипет під час дорожньо-транспортної пригоди загинула ОСОБА_4 Її чоловік ОСОБА_3, 1984 р.н., з яким вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу, під час ДТП отримав тяжкі травми. У подружжя залишився малолітній син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

16 березня 2015 року Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації №118, у зв'язку зі смертю матері та тривалою хворобою батька малолітній дитині надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації №145, позивача ОСОБА_2 призначено опікуном над ОСОБА_5

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.09.2016, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21.12.2016 залишено без змін, визнано незаконним та скасовано рішення № 6 комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 13.03.2015 щодо рекомендації органу опіки та піклування призначити ОСОБА_2 опікуном над малолітньою дитиною ОСОБА_5; визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №118 від 16.03.2015 про надання ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування; визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської державної адміністрації №145 від 24.03.2015 про призначення ОСОБА_2 опікуном над ОСОБА_5; зобов'язано Києво-Святошинську державну адміністрацію повторно розглянути питання про призначення опікуна над малолітнім ОСОБА_5 (а.с. 223-224, т.1).

Згідно заключенння ЛКК №713 від 27.12.2017 ОСОБА_3 є інвалідом першої групи підгрупи А з лютого 2015 року по 01.03.2017 року, за станом здоров'я потребує часткової стороньої допомоги в побуті строком на один рік. Згідно заключення ЛКК № 251 від 26.05.2017 року ОСОБА_3 є інвалідом першої групи підгрупи Б, потребує стороньої допомоги у побуті.

За змістом висновку ЛКК № 719 від 28.12.2017 ОСОБА_7 за станом здоров'я потребує сторонньої допомоги в побуті строком на 1 рік.

25.01.2017 Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації №49 «Про передачу на виховання та спільне проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4», було прийнято рішення про передачу на виховання та спільне проживання малолітньої дитини батьку ОСОБА_3

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті відповідачем оскаржуваного розпорядження не були враховані стан здоров'я батька, інтереси дитини, не врахований негативний психо-емоційний вплив, якого може зазнати дитина від проживання з тяжко-хворим батьком та можливість ОСОБА_3 виконувати свої обов'язки щодо повноцінного утримання та виховання малолітньої дитиною.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається батьками дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 СК України,батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.

Відповідно до п. 9 ч. 24 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини №866 від 24.09.2008 статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям у зв'язку з тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, що підтверджується висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері хвороби, що перешкоджає виконанню ними батьківських обов'язків, виданим у порядку, встановленому МОЗ.

Відповідно до Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров'я України 18.11.2013 № 981 Висновок ЛКК видається за формою, наведеною у додатку до цього Порядку, за зверненням служби у справах дітей за місцем виявлення дитини. Підставою для видачі Висновку ЛКК є наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби з обмеженням життєдіяльності, а саме: повна нездатність до самообслуговування та повна залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).

Разом з тим, як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, судовим рішенням, яке набрало законної сили, скасоване розпорядження про надання малолітньому ОСОБА_5 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та призначення ОСОБА_2 опікуном над малолітнім, а також прийняте в подальшому рішення про передачу дитини батьку ОСОБА_3

Крім того, рішенням Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім'ї Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про відібрання дитини задоволено. Відібрано у ОСОБА_2 малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, і повернуто його батьку ОСОБА_3 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1

Так, заява ОСОБА_2 щодо призначення опікуна була безпідставною та не підлягала розгляду, оскільки на момент звернення, дитина не мала статусу такої, що позбавлена батьківського піклування.

Також, в судовому засіданні представником ОСОБА_3 надано для огляду копію постанови Апеляційного суду міста Києва від 05 квітня 2018 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 3 квітня 2017 року залишено без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, оскаржуване розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації №49 не підлягає скасуванню, оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено право батька на відібрання малолітньої дитини, вирішено питання спільного проживання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався вимог Закону щодо повного та всебічного з'ясування обставин справи і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування спірного розпорядження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 374, 376, 381-383 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16 квітня 2018 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, про визнання протиправним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 25 січня 2017 року № 49 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 28 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді