АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 761/35326/15-ц

30 серпня 2018 року Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- ПікульА.А.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року, постановлену під головуванням судді Савицького О.А., у справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни, заінтересована особа: ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в :

06 лютого 2018 року ОСОБА_2 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни, в якій просила визнати неправомірним та скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. від 12 грудня 2017 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Лесі Євгеніївни щодо несвоєчасного направлення стягувачу повідомлення від 12 грудня 2017 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва; зобов'язати державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 761/35326/15-ц, виданим 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що 12 грудня 2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві МорозЛ.Є. було винесено повідомлення про повернення їй без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» з тих підстав,що вона, як стягувач у виконавчому провадженні, не надала доказів сплати авансового внеску. Такі висновки державного виконавця є безпідставними, так як до заяви по відкриття виконавчого провадження вона надала копію квитанції про сплату авансового внеску у розмірі 50,00 грн. Кім того, вважає такі вимог державного виконавця незаконними, так я вона є стягувачем у справі про стягнення аліментів, а такі стягувачі звільнені від сплати авансового внеску. Не відповідають вимогам Закону України &quві; Про виконавче провадження&q?їн; і дії та бездіяльність державного виконавця щодо строків направлення на її адресу оскаржуваного повідомлення державного виконавця від 12 грудня 2017 року, яке було направлено на її адресу лише 27 січня 2018 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на рішення та бездіяльність державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста КиївГоловного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз ЛесіЄвгеніївни, заінтересована особа: ОСОБА_5.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 22 червня 2018 року ОСОБА_2 надіслала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року скасувати та постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначила, що відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції не звернув уваги та не надав жодної правової оцінки доводам її скарги про те, що оскаржуване повідомлення державного виконавця від 12 грудня 2017 року було направлено на її адресу лише 27 січня 2018 року та не перевірив надані нею на підтвердження вказаних обставин докази. Посилається також на те, що вона довела суду факт сплати нею авансового збору на адресу виконавчої служби, оскільки копію квитанції нею було надано в додатку до скарги. Крім того, вказує, що для перевірки доводів її скарги судом не було витребувано та не досліджено в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті &q?во;Голос України&q?ку; повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Згідно п. 3 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. Такі апеляційні суди у відповідних апеляційних округах мають бути утворені та розпочати здійснювати правосуддя не пізніше трьох років з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в редакції Закону України № 2147 - VІІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

В судове засідання учасники справи не з&qu>В;явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись у встановленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 липня 2016 року у цивільній справі № 761/35326/15-ц задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) в зв'язку з несплатою аліментів у розмірі 2430,00 грн.

З метою примусового виконання вказаного рішення суду, 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва було виданого виконавчий лист з відміткою по те що рішення суду набрало законної сили - 30 вересня 2016 року. Строк пред&q?ї ;явлення виконавчого листа до виконання - 30 вересня 2017 року.

ОСОБА_6 звернулась до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження. Просила прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 761/35326/15-ц, виданий 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м.Києва.

12 грудня 2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. винесено повідомлення, яким повернуто стягувачу без прийняття до виконання виконавчий лист № 761/35326/15-ц, виданий 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва, на підставі п.8 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що під час винесення оскаржуваного повідомлення державний виконавець Мороз Л.Є. діяла у відповідності до вимог Закону України &quді; Про виконавче провадження&q?ко; та в межах своїх повноважень, а тому права заявниці при вчиненні вказаних виконавчих дій порушені не були. Посилається також на те, що заявницею не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту бездіяльності державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. щодо несвоєчасного направлення їй повідомлення від 12 грудня 2017 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України, в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно вимог ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше, як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Частина 2 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника-фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника-юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувані за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди І та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів І та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів судом першої інстанції вірно встановлено, що, звертаючись до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 761/35326/15-ц, виданим 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) в зв'язку з несплатою аліментів у розмірі 2430,00 грн., стягувач ОСОБА_2 не надала доказів сплати нею авансового внеску, а тому дії державного виконавця щодо повернення вказаного виконавчого документу стягувачу є правомірними, так як грунтуються на вимогах ст.ст. 4, 26 Закону України &q?рн; Про виконавче провадження&q?мо;.

Суд обгрунтовано відхилив доводи ОСОБА_2 про те, що вона звільнена від сплати авансового внеску при пред&qu п;явленні виконавчого документу до виконання, як стягувач у справі про стягнення аліментів, так як зі змісту виконавчого листа № 761/35326/15-ц вбачається, що рішенням, за яким його видано, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, неустойку (пеню) в зв'язку з несплатою аліментів у розмірі 2430,00 грн., тобто, рішенням суду з боржника стягнуто не аліменти, а неустойку (пеню) за прострочення їх сплати, у зв'язку з чим підстави для звільнення стягувача від сплати авансованого внеску у розумінні ч.2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що вона довела суду факт сплати нею авансового збору на адресу виконавчої служби, надавши до заяви про відкриття виконавчого провадження копію квитанції, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

З наданої заявницею копії заяви про відкриття виконавчого провадження, зареєстрованої у Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ 08 грудня 2017 року, вбачається, що вона стосується прийняття до примусового виконання виконавчого листа від 21 листопада 2016 року у іншій справі № 761/30207/15-ц, провадження № 2/761/2039/2016, виданого Шевченківським районним судом м.Києва 03 квітня 2017 року про стягнення з боржника ОСОБА_5 пені за період несплати аліментів у розмірі 10 000,00 грн. В додатках до вказаної заяви не вказано квитанції про сплату авансового внеску.

З дослідженої в судовому засіданні копії квитанції № ПН 2146965 про сплату авансового внеску стягувачем ОСОБА_2 у справі № 761/35 326/15-ц від 30 вересня 2016 року про стягнення неустойки вбачається, що авансовий платіж в розмірі 50,00 грн. дійсно було здійснено стягувачем 27 грудня 2016 року. Проте, ОСОБА_2 не надала суду доказів надання нею вказаної квитанції державному виконавцю при зверненні з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 761/35326/15-ц, виданим 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м.Києва від 27 грудня 2016 року не містить відмітки Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ щодо її прийняття, а тому не може вважатись належним доказом у справі.

Законним та обгрунтованим є також висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не доведено та не підтверджено належними і допустимими доказами факту бездіяльності державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Мороз Л.Є. щодо несвоєчасного направлення їй повідомлення від 12 грудня 2017 року про повернення без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-ц, виданого 30 вересня 2016 року Шевченківським районним судом м. Києва, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.28 Закону України &qust; Про виконавче провадження&quдо;, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно з вимогами ч.І ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до положень статті81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З досліджених судом доказів вбачається, що на підтвердження факту порушення державним виконавцем строків направлення їй, як стягувачу у виконавчому провадженні, копії повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 12 грудня 2017 року, ОСОБА_2 надала ксерокопію конверту адресованого їй Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ, поштове відправлення № 160 із зробленою нею особисто відміткою про отримання 27 січня 2018 року.

Проте, з даної копії конверту та поштового відстеження неможливо встановити який саме документ був направлений Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ на адресу заявниці, а тому суд прийшов до вірного висновку про недоведеність заявницею належними і допустимими доказами факту бездіяльності державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Мороз Л.С. та несвоєчасного направлення повідомлення від 12 грудня 2017 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа № 761/35326/15-й, виданого 30.09.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що, в порушенні вимог закону, для перевірки доводів її скарги судом не було витребувано та не досліджено в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, колегія суддів відхиляє, оскільки клопотання про витребування матеріалів виконавчого провадження заявницею не заявлялось, а суд з власної ініціативи докази не витребує. Крім того, заявниця, як стягувач у виконавчому провадженні, має право знайомитись з виконавчим провадженням, робити з нього копії, а тому не була позбавлена можливості надати суду копії цього провадження для дослідження в якості доказу, проте таким своїм правом не скористалась.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги стягувача ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 382 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2018 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженау касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2018 року.

Головуючий: Судді: