РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретар судового засідання Михайленко О.С.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2018 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1500 грн., щомісячно, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1000 грн., щомісячно.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що під час шлюбу з відповідачем народився син ОСОБА_3, відповідач належним чином не забезпечує матеріальні потреби дитини, кошти надає періодично, а у зв'язку із перебуванням у декретній відпустці по догляду за дитиною не має жодного доходу, відповідно потребує матеріального забезпечення зі сторони відповідача і на своє утримання, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 11 вересня 2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене провадження.

23 жовтня 2018 року до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, який ухвалою суду від 03 грудня 2018 року прийнятий до розгляду в одному провадженні з первісним позовом.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2018 року суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 за первісним позовом не з'явилася, подавши до суду заяву від 06 грудня 2018 року про підтримання своїх позовних вимог у повному обсязі, та визнання зустрічного позову про розірвання шлюбу.

Від представника позивача до суду надійшла заява про підтримання вимог позивача та просить розгляд справи провести за її відсутності та відсутності її довірительки. Зазначає, що проти задоволення зустрічного позову не заперечує.

Від відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом 04 грудня 2018 року до суду надійшла заява про визнання первісного позову в повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності, вимоги про розірвання шлюбу підтримує, просить задовольнити.

Враховуючи вимоги ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи заяви учасників судового розгляду, суд вважає за можливе розгляд справи провести за їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи документів.

Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що первісний позов та зустрічний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до повторного свідоцтва про шлюб, серія НОМЕР_3 виданого 04 грудня 2018 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 16 вересня 2012 року у Рівненському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища чоловікові ОСОБА_2, дружині ОСОБА_1

Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 виданим 27 жовтня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне.

Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» № 2246-VІІI від 07.12.2017 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум становить 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн.

Позивач просить суд стягувати на свою користь з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн., щомісячно.

Враховуючи вищенаведені правові норми та визнання позову відповідачем і його добровільну згоду на стягнення з нього аліментів у визначеному позивачем розмірі на утримання дитини, поданих суду доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліментів у розмірі по 1500 грн., щомісячно, що буде достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред'явлення позову, тобто з 27 серпня 2018 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дитини, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, інших аліментних зобов'язань не має, добровільно погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини у зазначеному позивачем розмірі, відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн. щомісячно. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн. щомісячно. Тому в даній частині первісна позовна вимога підлягає задоволенню.

З приводу зустрічного позову суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач має бажання розлучитися, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання.

Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки, позивач за первісним позовом звільнена від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на її утримання, на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно, з відповідача за зустрічним позовом підлягають стягненню на користь позивача за зустрічним позовом, судові витрати по справі у розмірі 704 грн. 80 коп., за вимогою про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 27 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її ж утримання, в твердому грошовому розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - трьох років, а саме до 06 жовтня 2020 року.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 16 вересня 2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1108 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 704(сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.п. 15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147 - VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року.

Суддя І.О.Гордійчук