Провадження № 2/761/3435/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Припутневич В.І., Грицик В.Л.,

за участі

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача Мельник Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київського національно університету імені Тараса Шевченка про скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

26 квітня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка Губерського Леоніда Васильовича про скасування наказу, яка була розподілена на суддю ОСОБА_10..

У зв'язку зі звільненням судді ОСОБА_10. на підставі розпорядження керівника апарату від 17.11.2017 року справа була повторно розподілена на суддю Притулу Н.Г.

Під час слухання справи відповідача ректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка Губерського Леоніда Васильовича було замінено на Київський національний університет імені Тараса Шевченка.

В позовних вимогах позивач просить: скасувати наказ №36-32 від 26.01.2017 за підписом першого проректора Київського національного університету імені Тараса Шевченка О.К.Закусила про оголошення позивачу догани.

Вимоги обгрунтовані тим, що позивачу було оголошено догану так як 13.01.2017 року він був непрацездатний в результаті хвороби, а тому не мав змоги бути присутнім у якості другого екзаменатора на робочому місці. Такий наказ позивач вважає незаконним оскільки він дійсно хворів та іспит зірвано не було, так як його провела другий екзаменатор.

13.10.2017 року до суду надійшли заперечення відповідача в яких він зазначає, що заперечує проти задоволення заявлених вимог так як вони не обгрунтовані та безпідставні. 13.01.2017 року позивач був відсутній на робочому місці протягом усього робочого дня, в результаті чого було зірвано проведення іспиту для студентів 8 групи першого року навчання ОР «Магістр» з навчальної дисципліни «Актуальні проблеми кримінального процесу України». Про відсутність працівника на роботі було складено відповідний акт. З'явившись на роботі 17.01.2017 року позивач надав письмові пояснення, проте не надав жодного доказу на підтвердження своєї хвороби. Довідка, яку надав позивач не є належним доказом, який підтверджує його непрацездатність. А тому за порушення трудової дисципліни позивачу було оголошено догану оспорюваним наказом. Також представник зазначає, що позивач пропустив строк, встановлений положеннями статті 233 КЗпП України.

Крім того, 09.08.2018 року до суду надійшов відзив на позовні вимоги в яких представник також заперечує проти задоволення позову з тих же підстав, що і в запереченнях. Додатково представник зазначив, що із оспорюваним наказом позивач був ознайомлений. На момент розгляду справи пройшов уже рік, а тому позивач вважається таким. що не має дисциплінарного стягнення, а отже і предмет даного спору відсутній.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача підтримала поданий відзив та просила відмовити в задоволенні позовних вимог так як вони не обгрунтовані.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, вислухавши сторони, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Стаття 147 КЗпП України передбачає, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:

1) догана;

2) звільнення.

Стаття 148 КЗпП України визначає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Стаття 149 КЗпП України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як встановлено в судовому засіданні, 02.06.2010 року між Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та ОСОБА_1 був укладений контракт з науково-педагогічним працівником за умовами якого ОСОБА_1 було призначено на посаду доцента кафедри криміналістики юридичного факультету на термін з 01.07.2010 року по 30.06.2017 року та ОСОБА_1 зобов'язувався виконувати покладені на нього обов'язки відповідно до законодавства України про працю та освіту, постанов і розпоряджень Кабінету міністрів України, нормативних положень Міністерства освіти та науки України, Статуту Університету.

Як зазначено в п.1.2 Контракту, на науково-педагогічного працівника повністю поширюється законодавство про працю.

На підставі наказу №08-1094-04 від 07.07.2012 року ОСОБА_1 з 25.06.2012 року було переведено на посаду доцента кафедри правосуддя юридичного факультету зі збереженням терміну дії контракту (по 30.06.2017 року).

Згідно графіку зимової екзаменаційної сесії ОР «Магістр» (першого року навчання) денної форми навчання юридичного факультету 2016-2017 навчального року було заплановано на 13.01.2017 року складання іспиту з предмету «Актуальні проблеми кримінального процесу України», іспит мали приймати доцент ОСОБА_7 та доцент ОСОБА_1

13.01.2018 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 09.00 год до 17.00 год. про що було складено акт. В акті зазначено, що на момент його складання, відомості про поважні причини відсутності ОСОБА_1 на робочому місці не надходило. На зв'язок ОСОБА_1 не виходить.

13.01.2018 року завідувач кафедри правосуддя М.А. Погорецький звернувся до декана юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка Гриценка І.С. з поданням про заміну доцента кафедри правосуддя ОСОБА_1, який входить до складу екзаменаційної комісії по проведенню іспиту 13.01.2017 року о 10.00 год. з навчальної дисципліни «Актуальні проблеми кримінального процесу України» (8 група першого року навчання ОР «Магістр») на завідувача кафедри правосуддя Погорецького М.А. у зв'язку з відсутністю ОСОБА_1 на робочому місці.

Декан юридичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка Гриценко І.С. надав згоду на заміну екзаменатора.

Водночас як встановлено судом, іспит відбувся 13.01.2017 року та не був зірваний.

В поданні адресованому ректору Київського національного університету імені Тараса Шевченка Губерському Л.В. декан юридичного факультету Гриценко І.С. зазначив, що так як протягом робочого дня 13.01.2017 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, в результаті чого було зірвано проведення іспиту для студентів 8 групи першого року навчання ОР «Магістр» з навчальної дисципліни «Актуальні проблеми кримінального процесу України» просив оголосити догану ОСОБА_1 за порушення трудової дисципліни у вигляді прогулу без поважних причин протягом робочого дня.

17.01.2017 року ОСОБА_1 надав пояснення щодо його відсутності на роботі та зазначив, що в зв'язку з хворобою не мав можливості прибути до університету з цих причин не брав участі в іспиті.

Наказом №26-32 від 26.01.2017 року, який підписаний першим проректором О.К.Закусило, ОСОБА_1, доценту кафедри правосуддя юридичного факультету, за порушення трудової дисципліни, а саме - 13 січня 2017 року з 09.00-17.00 був відсутній на робочому місці, внаслідок чого було зірвано іспит - оголошено догану.

Підставою для видачі наказу, як вбачається, стало подання декана юридичного факультету, пояснювальна, акт, розпорядження першого проректора О.К.Закусила.

Позивач ознайомився з наказом 17.02.2017 року та зазначив, що заперечує, так як в нього довідка, що засвідчує хворобу.

Позивач в судовому засіданні пояснив, що він дійсно 13.01.2017 року не з'явився для складання іспиту так як був непрацездатним внаслідок хвороби.

На підтвердження непрацездатності позивач надав довідку, яка видана 18.01.2017 року лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 Деснянського району м.Києва в якій зазначено, що ОСОБА_1 був на прийомі 13.01.2017 року та амбулаторному лікуванні з діагнозом: гострий ринофарингіт.

Стаття 21 КЗпП України визначає, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Стаття 139 КЗпП України визначає, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Водночас, Інструкція про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої МОЗ України №455 від 13.11.2011 року, передбачає, що тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6.

Як встановлено судом, інші випадки на позивача не поширюються. А тому він мав надати для підтвердження неможливості виконання посадових обов'язків саме листок непрацездатності.

Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно був відсутній на роботі 13.01.2017 року в період часу з 09.00 до 17.00 год., тимчасова непрацездатність позивача не засвідчена листком непрацездатності, що є порушенням трудової дисципліни, хоча іспит і не було зірвано, тому суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Водночас суд не може взяти до уваги пояснення представника відповідача, що відсутній предмет спору поскільки минуло більше року з моменту накладення дисциплінарного стягнення, так як позивач зазначав, що оспорюваним наказом порушені його права, а закінчення річного строку не свідчить про поновлення прав позивача, які на його думку були порушені.

Крім того представник відповідача посилалася на пропуск позивачем тримісячного строку на звернення до суду з даним позовом, проте, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач ознайомився з оспорюваним наказом 17.02.2017 року, а позов подав до суду 26.04.2017 року, тримісячний строк позивачем не пропущено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позовіОСОБА_1 до Київського національно університету імені Тараса Шевченка про скасування наказу- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У відповідності до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд міста Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 грудня 2018 року

Головуючий суддя: Н.Г.Притула