Справа № 464/2626/18
пр.№ 2/464/1098/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27.08.2018 Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Горбань О.Ю.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

за участю:

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 30.01.2016 у розмірі 2100 доларів США, що в гривневому еквіваленті до національної валюти України станом на 14.05.2018 становить 55015 грн. 80 коп., судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору, в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Обґрунтовує позов тим, що 30.01.2016 надав ОСОБА_4 в борг грошову суму в розмірі 2100 доларів США на закупівлю мобільних телефонів Iphone у кількості 7 штук (по 350 доларів США кожен), останній зобовязався повернути вищевказані телефони або у випадку форс-мажорних обставин кошти у розмірі 2100 доларів США, про що ним складено відповідну розписку. Проте, зобовязання за договором в обумовлений ними строк (до літа 2016 року) відповідач не виконав, уникає зустрічей, претензія з вимогою повернути борг залишилась без реагування. Просить примусово стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Ухвалою суду від 30.05.2018 у справі відкрито загальне позовне провадження.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав, що викладені у позовній заяві, просять позов задовольнити у повному обсязі. Будучи допитаним в якості свідка позивач показав в судовому засіданні, що відповідач зобовязався повернути йому позичені кошти до серпня 2016 року, однак станом день судового розгляду кошти не повернуті.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у зазначений строк не надав відзив на позовну заяву без поважних причин.

Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.

Заслухавши вступне слово представника позивача, показання позивача в якості свідка, зясувавши обставини, на які вони посилаються, та дослідивши докази, якими такі обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 січня 2016 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 позичив у позивача грошові кошти в сумі 2 100 доларів США. Відповідач власноручно написав розписку ОСОБА_2 про отримання у останнього 2100 доларів США і взяв обовязок їх повернути. В тексті зазначеної розписки міститься безумовне зобов'язання відповідача повернути отримані від позивача грошові кошти, а також підтвердження їх отримання. На переконання суду, розписка, складена відповідачем, копія якої долучена до матеріалів справи, оригінал оглянуто судом, є борговим документом.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).

У відповідності до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк, а за умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

За умовами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт наявності у відповідача боргових зобовязань перед позивачем також підтверджується наявними в матеріалах справи фотокопіями смс-повідомлень між сторонами за період з 03.08.2016 по 31.01.2017.

Окрім цього, зясовано, що позивач 20.03.2017 звертався до відповідача з письмовою вимогою щодо повернення боргу, однак вимога залишилася без реагування. Отже, судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобовязання за договором позики належним чином не виконав та не повернув позивачу суму позики.

За правилом ч. ч. 2 та 3 ст.535 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Таким чином, наявність розписки у позивача без відповідної помітки про виконання зобов'язання свідчить про невиконання обов"язку повернути кошти.

Враховуючи вищенаведене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за договором позики в розмірі є підставними, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення. Тому суд дійшов висновку, що з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 30.01.2016 у розмірі 2100 доларів США, що в гривневому еквіваленті до національної валюти України станом на 14.05.2018 (день звернення з позовом до суду) становить 55 015 грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги, згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 704,80 грн.

Крім того, підлягає до задоволення вимога про стягнення із відповідача на користь позивача витрат, понесених на професійну правничу допомогу, яка підтверджена належними доказами. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України сума в розмірі 3000 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь позивача.

На підставі ст.ст. 11, 525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України та керуючись ст. ст. 2, 12, 81, 89, 141, 258, 263-265, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в :

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 30.01.2016 у розмірі 2100 доларів США, що в гривневому еквіваленті до національної валюти України станом на 14.05.2018 становить 55015 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятнадцять) гривень 80 копійок, судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН-.

Відповідач: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення виготовлено 31.08.2018.

Суддя О.Ю.Горбань