Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/3890/17 Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2018 року під головуванням судді Заполовської Т.Г.

у цивільній справі №285/3890/17 за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа: ОСОБА_4 про захист прав споживача, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати недійсними з моменту укладення п.2.10. кредитного договору №0010/08/101-N від 01.04.2008 року та п.4 Додаткового договору №1 до кредитного договору №0010/08/101-N від 22.10.2012 року, укладених між ним та ПАТ «Банк Форум» і стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що між ним та ПАТ «Банк Форум» 01.04.2008 року був укладений кредитний договір, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США зі строком повернення до 31.03.2018 року зі сплатою 12% річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання вказаного договору між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки та в іпотеку передане нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. Пунктом 2.10 договору встановлений обовязок позичальника у перший місяць кредитування за обслуговування кредиту сплатити кошти на користь банку у розмір 1,5% від суми кредиту. Пунктом 4 Додаткового договору встановлена комісія у день підписання договору у розмірі 500 грн. Позивач звернувся до ТОВ «ЮК «Рігор Юріс» та 30.10.2017 року отримав правовий висновок про невідповідність вказаних умов договору чинному законодавству України. Вважає, що Банк не повинен був включати у договори умови, які є несправедливими. Оскільки обслуговування кредиту та внесення змін у договір є супутніми послугами, тому вимоги банку сплачувати комісію за послуги, які є невідємною частиною кредитування, вважає незаконними.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено повністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове - про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції постановлене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема апелянт вважає незаконним висновок суду про те, що окрема умова договору, що за своєю суттю є незаконною та визначена законодавством такою, що не має включатись у договори із споживачами, набуває статусу законності та відповідності вимогам законодавства після підписання договору. Крім того, обслуговування кредиту та внесення змін до кредитного договору є супутньою послугою банку та не підлягає оплаті позичальником, а відповідні положення кредитного договору: п.2.10. кредитного договору №0010/08/101-N від 01.04.2008 та п.4 Додаткового договору №1 від 22.10.2012 року до кредитного договору №0010/08/101-N від 01.04.2008 року про сплату позичальником комісії від розміру кредиту є недійсними. Проте суд на ці обставини уваги не звернув та не врахував правову позицію ВС України, викладену в Постанові від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №0010/08/101-N., відповідно до умов якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит в сумі 30 000,00 дол. США 00 центів на строк до 31.03.2018 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 12,0% відсотків річних (а.с.8,9).

Згідно з п.2.10 кредитного договору за обслуговування кредиту в перший місяць кредитування позичальник в день отримання кредиту сплачує банку кошти в розмірі 1,5% від суми кредиту.

01.04.2008 року між відповідачем та ОСОБА_4 укладений договір поруки №44-0010/08/101-N, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням позичальника, які виникають з умов кредитного договору №0010/08/101-N від 01.04.2008 року.

22.10.2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк Форум» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №0010/ 08/101-N, відповідно до якого позичальнику здійснено реструктуризацію боргу. Відповідні зміни 22.10.2012 року внесені додатковим договором №1 і до договору поруки №44-0010/08/101-N від 01.04.2008 року з ОСОБА_4 (а.с.6,7).

Згідно з п.4 Додаткового договору №1 від 22.10.2012 року за внесення змін до первинного кредитного договору в день підписання цього додаткового договору позичальник ОСОБА_3 сплачує банку комісію у сумі 500 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову не було.

При цьому судом враховано, що в силу ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Для визначення, чи укладено кредитний договір, необхідно встановлювати такі обставини: досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору (мета, сума і строк кредиту); умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобовязань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, що діяла на момент укладання договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

В даному випадку оспрювані позивачем окремі пункти договору ознак такого дисбалансу прав та обов»язків позичальника не мають.

Висновки суду також не суперечать правовій позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, із змісту якої вбачається, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії…

Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

В даному випадку оспорювані умови договору передбачають конкретну дію, носять разовий характер, виконані позичальником та з часу їх посвідчення сплинув тривалий час, протягом якого ці умови не оспорювались.

Посилання позивача на висновок спеціаліста у галузі права висновків суду не спростовує та не є безумовною підставою для задоволення позову, оскільки в силу ст.115 ЦПК такий висновок не є доказом у справі та не є обов»язковим для суду.

За наведених обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки воно постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим, будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді: