Справа №490/84/18 30.08.2018
Провадження №22-ц/784/1445/18
Провадження №22-ц/784/1445/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Миколаїв

Справа № 490/84/18

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем Гавор В.Б.

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за матеріалами позовної заяви

ОСОБА_1

до

Департаменту з надання адміністративних послуг

Миколаївської міської ради,

про

звільнення майна з-під арешту,

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва, постановлену суддею Чулупом О.С. 13 лютого 2018 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту ухвали не зазначена

у с т а н о в и л а:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року позовну заяву повернуто позивачу у звязку з невиконанням ухвали судді від 5 січня 2018 року про залишення позовної заяви без руху на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

Не погодившись з зазначеною ухвалою судді, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу судді першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повертаючи її, суддя виходив з того, що вона подана без додержання всіх вимог передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України та позивач не усунула недоліків, зазначених в ухвалі від 5 січня 2018 року.

Проте, з такими висновками погодитися не можна.

Так, із змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України вбачається, що заява вважається неподаною та повертається тоді, коли заявник не усунув недоліків заяви, вказаних суддею при залишенні позовної заяви без руху.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України, а саме:

- позивачем не зазначено офіційної електронної адреси та адреси

електронної пошти сторін, якщо такі відомі позивачу;

- позовна заява на думку суду не містить: змісту позовних вимог:

способу захисту порушених прав, не викладені обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не зазначені докази, що підтверджують вказані обставини; не зазначені відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; не зазначені докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у звязку із розглядом справи; позивачем не підтверджено, що ним не подано іншого позову(позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім того, суддя зазначив про необхідність надання ухвал суду про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На виконання ухвали 13 лютого 2018 року позивачем надана заява, в якій міститься уточнення щодо кожної обставини, які суд вважав необхідними зазначити.

Щодо надання копій ухвал суду про арешт майна боржника, то позивач з цього приводу зазначила, що зазначені відомості наявні в електронному реєстрі прав на нерухоме майно, який додано до позовної заяви.

Отже, вимоги ухвали про залишення без руху позовної заяви позивач виконала у встановлений строк.

За такого, висновок судді про невиконання заявником вимог попередньої ухвали (ненадання позову у новій редакції) і застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 185 ЦПК України, не можна вважати обґрунтованим.

До того ж, визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів, відповідно до ст. 189 ЦПК України, можливо на стадії підготовчого провадження, а тому обставини, на які послався суддя в оскаржуваній ухвалі не можуть бути перешкодою у відкритті провадження у справі.

Оскільки ухвала судді від 13 лютого 2015 р. не відповідає вимогам процесуального права, вона підлягає скасуванню з направленням матеріалів до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 367-369, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 лютого 2018 року скасувати, а матеріали позовної заяви ОСОБА_1 направити до того ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_2