АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2018 року м. Харків

Справа № 2021/2-436/11

Провадження № 22-ц/790/4690/18

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Колтунової А.І., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (Акціонерне товариство «Ощадбанк»),

Відповідач: ОСОБА_1,

Третя особа: Красноградський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду в місті Харкові

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк» (Акціонерне товариство «Ощадбанк») на ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 4 липня 2018 року, постановлену суддею Дудченком В.О.,

за заявою Акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_1, третя особа: Красноградський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі №2021/2-436/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з подальшою його реалізацією на прилюдних торгах, а саме на: нежитлові будівлі, розташовані в АДРЕСА_1, загальною площею 1756,4 кв.м., а саме склад літ.Б, площею 614,2 кв.м., склад літ.В, площею 100,1 кв.м., склад літ.Г, площею 88,3 кв.м., склад літ.Д, площею 513,6 кв.м., склад літ.Е, площею 431,0 кв.м., підсобне приміщення літ.Ж, площею 9,2 кв.м., а також просив стягнути суму судового збору: витрати за сплату державного мита в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120 грн.

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 23 грудня 2011 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Ухвалою цього ж суду від 5 жовтня 2016 року повернено заяву АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2021/2-436/11.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 9 листопада 2011 року заяву заступника начальника Красноградського районного відділу ДВС ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2021/2-436/11 залишено без розгляду.

Ухвалою від 22 березня 2017 року у задоволенні заяви АТ «Державний ощадний банк України» про видачу дублікату виконавчого листа по цивільній справі №2021/2-436/11 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 квітня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 4.10.2017, апеляційну скаргу начальника філії ХОУ АТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 задоволено, ухвала суду першої інстанції від 22.03.2017 скасовано, заяву представника ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено, видано дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 6 грудня 2017 року в задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого 11.05.2017 на виконання рішення суду від 23.12.2011 року у справі №2021/2-436/11 - відмовлено.

У квітні 2018 року ПАТ «Державний ощадний банк України» повторно звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа по справі №2021/2-436/11.

Розгляд вказаної заяви судом першої інстанції було призначено до судового розгляду.

У липні 2018 року представник ОСОБА_4, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі №2021/2-436/11 до набрання законної сили ухвали суду по справі №626/2450/14-ц, провадження №6/626/85/2016 за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що у провадженні Красноградського районного суду Харківської області знаходиться справа №626/2450/16-ц, у якій заочним рішенням від 27 січня 2015 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором №542 від 07.03.2008 року, який був предметом розгляду і даної справи №2021/2-436/11, а розмір стягнутої заборгованості розраховано із врахуванням суми заборгованості до 20.12.2011 року, яка вже стягнута заочним рішенням суду від 23.12.2011 року у справі №2021/436/11.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 2 листопада 2016 року у справі №626/2450/14-ц за заявою позивача видано дублікат виконавчого листа, вказана ухвала скасована судом апеляційної інстанції, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та питання на теперішній час не вирішено.

Тому вважає, що справи №2021/2-436/11 та 626/2450/14 взаємопов'язані між собою, мають один і той самий предмет позову та одну й ту саму підставу - кредитний договір №542 від 07.03.2008 року.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 4 липня 2018 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 задоволено. Зупинено провадження у справі №2021/2-436/11, провадження №6/626/76/2018 за заявою позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ХОУ АТ «Ощадбанк» про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа до розгляду та набрання законної сили ухвали суду по справі №626/2450/14-ц, провадження №6/626/85/2016 за заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа.

Ухвала суду мотивована тим, що набрання законної сили ухвали по справі №626/2450/14-ц, провадження №6/626/85/2016 про видачу дублікату виконавчого листа у справі №626/2450/14-ц. суттєво вплине на розгляд справи №2021/2-436/11, оскільки вони взаємопов'язані періодом стягнення заборгованості з 30.04.2008 року по 20.12.2011 року по кредитному договору №542 від 07.03.2008 року, що призведе до подвійного стягнення з ОСОБА_1 одної і той же суми боргу по одному і тому ж самому договору.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції АТ «Ощадбанк» 18 липня 2018 рокузвернулося з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Красноградського районного суду від 04.07.2018 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, вирішити питання про судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що рішення судів у справах №2021/2-436/11 та 626/2450/14-ц не оскаржені сторонами та набрали законної сили і підлягають виконанню, задоволення позовних вимог за якими про стягнення з відповідача заборгованості, але різними способами, не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Вказує, що суд помилково зупинив провадження у вказаній справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки предметом судового розгляду у обох справах є вирішення процесуального питання в порядку ст.433 ЦПК України, при цьому, не вирішує спір про право, не встановлює правовідносин сторін, наявності чи відсутності підстав для захисту права позивача та обсягів такого права та не вирішує інших питань, які мають бути вирішені під час ухвалення рішення суду згідно ст.264 ЦПК України та відображені в змісті рішення суду згідно ст.265 ЦПК України

Крім того вважає, що безпідставним зупиненням провадження у справі суд порушив право позивача на розгляд справи протягом розумного строку, а також процесуальний строк, встановлений для розгляду заяви про поновлення пропущеного строку пред'явлення виконавчого листа.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

В обґрунтування відзиву посилається на ті ж обставини, що і у своєму клопотанні про зупинення провадження у справі, також зазначає, що судом не було порушено норми процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, набрання законної сили ухвалою у справі №626/2450/14 суттєво вплине на розгляд справи №2021/2-436/11, оскільки вони взаємопов'язані періодом стягнення заборгованості з 30.04.2008 по 20.12.2011 за кредитним договором №542 від 07.03.2008. Крім того, справа №626/2450/14 наразі перебуває у Верховному Суді з питання перегляду заочного рішення від 27.01.2015 року, тобто сума стягнення оспорюється відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

У пункті 6 частини першої статті 251 ЦПК України визначено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 вказано, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Підставою для зупинення провадження у цій справі, в якій вирішується питання щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, став факт розгляду судом справи №626/2450/14, у якій вирішувалося питання щодо видачі дублікату виконавчого листа.

Проте, суд першої інстанції у порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не вказав обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі №626/2054/14 про стягнення заборгованості за кредитним договором виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими АТ «Ощадбанк» обґрунтовувало свої вимоги, та неможливість встановлення підстав для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по справі №2021/2-436/11, у якій заочне рішення наразі не оскаржене та не скасоване.

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам роз'яснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті (норма в редакції Кодексу 2004 року, що кореспондується п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України у чинній редакції), застосовується у тому разі, коли у цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крмі того, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції у порушення процесуальних норм чинного законодавства, формально розглянув клопотання представника ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, виконання рішення суду й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача заявляв клопотання про витребування у ПАТ «Державний ощадний банк України» доказу у вигляді інформації про розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №542 від 07.03.2008 за судовими рішеннями, але судова колегія вважає, що це не має правового значення для розгляду даної справи, оскільки оскаржується ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у даній справі, заочне рішення від 23.12.2011, яким справу вирішено по суті та стягнуто суму заборгованості з відповідача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки з подальшою його реалізацією на прилюдних торгах наразі не оскаржене та не скасоване.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління Акціонерне товариство «Ощадбанк» (Акціонерне товариство «Ощадбанк») - задовольнити.

Ухвалу Красноградського районного суду Харківської області від 4 липня 2018 року - скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу ст.389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.С. Кругова

Судді А.І. Колтунова

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 31 серпня 2018 року