справа № 566/1147/18
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

«31» серпня 2018 року смт. Млинів Рівненської області

Млинівський районний суд Рівненської області

Одноособово суддя Млинівського районного суду Рівненської області Лободзінський А.С., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на ? частини житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на ? частини житлового будинку.

При вивченні позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 повинна бути залишена без руху, так як вона не відповідає вимогам ст. ст.175,177 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що: а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014року № 10, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216,статтею 1212ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Позивачем ОСОБА_1 в позовній заяві не вказано ціну позову, проте в самій позовній заяві містяться відомості про те, що вартість спірного житлового будинку, згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації 13 квітня 2010 року №25844403 становить 110237 гривень.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно вартістю майна.

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення судового збору. У звязку з тим, що позивач не надав підтверджуючих документів ціни позову на час звернення до суду, то не можливо визначити чи в повному обсязі сплачений судовий збір.

Таким чином, враховуючи, що грошова оцінка майна була проведена у 2010 році, а позовна заява надійшла до суду у 2018 році, то ціна позову не відображає дійсної вартості спірного майна на час розгляду спору. А тому, позивачу необхідно надати оцінку вартості майна станом на час пред"явлення позову та вказати ціну позову і, в разі необхідності, доплатити судовий збір.

Крім цього, відповідно до п.п.5, 8 ч. 3ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить визнати за нею право на ? частину житлового будинку, що знаходиться в с.Довгошиї, вул.Залузниця, 31, Млинівського району Рівненської області, проте позовна заява не містить обґрунтування обставин набуття права спільної сумісної власності на будинок, а саме, обставин будівництва будинку в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Також у позовній заяві відсутні покликання на норми матеріального права, якими регулюється виникнення права спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно на час його створення.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» слідує, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, позивачу необхідно зазначити, обставини, які вказують на придбання ( набуття) права спільної сумісної власності на житловий будинок, що є предметом даного спору під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а також надати докази на підтвердження зазначених обставин.

Відповідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містить зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

У прохальній частині позову позивач просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Млинівською державною нотаріальною конторою 18 серпня 2010 року відповідачеві ОСОБА_2 частково недійсним та визнати за нею, право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться в с.Довгошиї, вул.Залузниця,31, Млинівського району Рівненської області.

Однак, обраний позивачем спосіб захисту можливий лише в разі попереднього визнання права спільної сумісної власності подружжя на спірний житловий будинок, про що у позовній заяві позивач не просить.

Таким чином, позивачу, з урахуванням обставин якими він обґрунтовує позовні вимоги, слід уточнити та конкретизувати предмет та обставини, а також зміст позовних вимог, виходячи з порушеного, на його думку цивільного права, обравши спосіб (способи) захисту її прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Згідно ч.1,3 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позивачу надається строк для усунення вище наведених недоліків позовної заяви з наданням терміну, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ч.3,6 ст.175, .1,3 ст.185, п.2 ч.1 ст.274, ст.276 ч ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом частково недійсним та визнання права власності на ? частини житлового будинку - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: