АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №757/28790/17-ц

провадження № 22-ц/796/5885/2018

30 серпня 2018 року м. Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Рейнарт І.М., Болотова Є.В.

при секретарі Дуці В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Каракоці ОлександраРомановича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року у складі судді Цокол Л.І.,

встановив:

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ &qu (;ПриватБанк&qu &;) надати інформацію: про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад за договором строкового банківського вкладу (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) № SAMDN3774 від 21 квітня 2010 року; про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад &q?ан;Стандарт&q?ад;, внесений на підставі заяви № SAMDN4033 від 25 січня 2011 року; про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад «Стандарт» - в розмірі 2 000 євро, внесений на підставі договору № SAMDN09849 від 30.09.2011 року; про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад «Копилка», внесений на підставі заяви № SAMDN4034 від 25.01.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 21 квітня 2010 року між ПАТ КБ &qu20;ПриватБанк&q?АТ; та нею було укладено договір строкового банківського вкладу (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) № SAMDN3774, предметом якого є розміщення нею у банку строкового вкладу в сумі 5400 євро на строк не менше 6 місяців з виплатою відсотків на суму вкладу з розрахунку 9% річних.

25 січня 2011 року між ПАТ КБ &qu1 ;ПриватБанк&q?Т ; та нею було прийнято та оформлено банківський вклад &q?о ;Стандарт&quвк; на підставі заяви № SAMDN4033. Предметом даного вкладу є розміщення у банку строкового вкладу в сумі 4000 євро на строк не менше 6 місяців з виплатою банком відсотків на суму вкладу з розрахунку 7,5% річних.

30 вересня 2011 року нею було передано, а ПАТ КБ &qu ;ПриватБанк&q?АТ; прийнято та оформлено банківський вклад &q? ;Стандарт&qu в; в розмірі 2000 євро на підставі договору № SAMDN09849 з умовою щомісячної виплати процентів.

25 січня 2011 року нею було передано, а ПАТ КБ &q?о ;ПриватБанк&q?АТ; прийнято та оформлено банківський вклад &q? ;Копилка&q? ; на підставі договору № SAMDN4034. Предметом даного договору є розміщення нею у банку строкового вкладу в сумі 25 євро на строк не менше 6 місяців з виплатою банком на її користь відсотків на суму вкладу з розрахунку 7,25% річних.

Згідно п.3.9.3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ &q?вс;ПриватБанк&q?АТ; клієнт має право отримувати інформацію про стан рахунку на свою письмову вимогу.

20.02.2017 року вона направила відповідачу заяву з вимогою про надання інформації про стан рахунків, на яких знаходяться банківські вклади, однак належної інформації не отримала, що свідчить про бездіяльність відповідача.

Посилаючись на вказані обставини, вимоги ст.525 ЦК України, ст.62 Закону України &q?т.;Про банки і банківську діяльність&q? б;, Закон України &ququ;Про захист прав споживачів&q?ах; просила позов задовольнити.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ &qu'>;ПриватБанк&q?АТ; надати інформацію ОСОБА_2 про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад за договором строкового банківського вкладу (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) № SAMDN3774 від 21 квітня 2010 року.

Зобов'язано ПАТ КБ &qu'>;ПриватБанк&q?АТ; надати інформацію ОСОБА_2 інформацію про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад «Стандарт», внесений на підставі заяви № SAMDN4033 від 25 січня 2011 року.

Зобов'язано ПАТ КБ &qu'>;ПриватБанк&q?АТ; надати ОСОБА_2 інформацію про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад «Стандарт» - в розмірі 2000 євро, внесений на підставі договору № SAMDN09849 від 30.09.2011 року.

Зобов'язано ПАТ КБ &qu'>;ПриватБанк&q?АТ; надати ОСОБА_2 інформацію про стан рахунку, на якому обліковується банківський вклад «Копилка», внесений на підставі заяви № SAMDN4034 від 25.01.2011 року.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ &qun>;ПриватБанк&q?Т ; просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на ті підстави, що суд першої інстанції не перевірив ті обставини, на які посилався позивач у позовній заяві, зокрема не надав належну правову оцінку доказам на не відобразив результати їх оцінки в судовому рішенні.

Так, суд не перевірив оригінали квитанції про внесення грошових коштів, як основний доказ, який підтверджує факт наявності правовідносин між сторонами.

Зазначив, що банк не має можливості на цей час надати оригінали документів, з огляду на обставини та факти, які мали місце на окупованій Російською Федерацією території України.

Крім цього, зобов'язання за договорами, укладеними між ПАТ КБ &q?и ;ПриватБанк&q?Т ; в особі Кримської філії та кримськими клієнтами, за законодавством РФ виконує автономна некомерційна організація &q?ме;Фонд захисту вкладників&q?нд; (АНО &quвк;ФЗВ&q?в&;) за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та міста Севастополь та яке було конфісковано та націоналізовано окупаційною владою.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначив, що суд першої інстанції повністю виконав вимоги ст.89 ЦПК України, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку. В описовій частині оскаржуваного рішення суд встановив наявність між сторонами спору договірних правовідносин та детально описав їх зміст. При цьому суд першої інстанції під час судового розгляду перевірив оригінали договорів банківських вкладів та квитанції про внесення грошових коштів. В матеріалах справи наявні завірені судом першої інстанції копії договорів банківського вкладу, а також квитанцій про внесення грошових коштів на відповідні рахунки, що спростовує доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі. При цьому відповідач не висловив в апеляційній скарзі жодних претензій до автентичності та якості доказів, які підтверджують наявність договірних правовідносин між ним та позивачем.

Також зазначив, що посилання в апеляційній скарзі на так званий &q?ка;Фонд захисту вкладників&q?он; є нікчемним, оскільки вказана організація була створена окупаційною владою Російської Федерації в порушення норм міжнародного права та законодавства України, а її діяльність є незаконною та взагалі не може створювати правових наслідків, зокрема для позивача.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 8 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону № 2147-VІІ від 03 жовтня 2017 року, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України від 02 червня 2016 року №1402- VІІІ &qu20;Про судоустрій і статус суддів&q?ус;, у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ПАТ КБ &q?ій;ПриватБанк&q?АТ; з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, зокрема, відомості про банківські рахунки клієнтів, є банківською таємницею.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо фізичних та юридичних осіб, яка містять банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит чи з письмового дозволу власника такої інформації.

Згідно п.3.9.3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ &q?ви;ПриватБанк&q?ан; клієнт має право отримувати інформацію про стан рахунку на свою письмову вимогу.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з доведеності існування між сторонами договірних правовідносин банківського вкладу та порушення права позивача на отримання інформації про стан свого рахунку.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 5 постанови Національного Банку України від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя» зобов'язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та м. Севастополя - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з аналізу положень статті 1059 ЦК України, у поєднанні з пунктом 1.4. Положення № 516 та з пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 слід дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами укладено договори банківських вкладів: а саме договірстрокового банківського вкладу (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) № SAMDN3774 від 21 квітня 2010 року; договір банківськоговкладу «Стандарт», укладений на підставі заяви № SAMDN4033 від 25 січня 2011 року; договір банківського вкладу«Копилка», укладений на підставі заяви № SAMDN4034 від 25.01.2011 року; договір № SAMDN09849 (вклад &qu>

При цьому суд першої інстанції під час судового розгляду дослідив оригінали договорів банківських вкладів та квитанції про внесення грошових коштів, належним чином посвідчені копії яких були залучені до матеріалів справи.

У відповідності до ч.3 ст.89 ЦПК України судом першої інстанції була надана належна оцінка зібраним у справі доказам, які містяться в матеріалах справи, та мотивовано обставини їх врахування.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було перевірено оригінали договорів та платіжних документів про внесення коштів, не відповідають дійсним обставинам справи.

При цьому відповідачем не наведено жодного обґрунтування, в чому саме полягає невідповідність наданих суду доказів чинному законодавству України, неналежність їх до предмету спору або недопустимість цих доказів з тих чи інших підстав.

Дійшовши висновку про доведеність існування між сторонами правовідносин договорів банківського вкладу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову щодо витребування у відповідача інформації про стан рахунків, на яких обліковуються банківські вклади.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим банк не може перевірити інформацію щодо спірних договорів, не є переконливими, оскільки вказані договори були укладені безпосередньо з ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а не з його кримською філією. Відтак у банку має бути наявна вся необхідна інформація за вказаними договорами.

Посилання відповідача на те, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів за вкладами покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно зі статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Каракоці Олександра Романовича залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді: