РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/18727/17

Пров. №2/766/4351/18

27.11.2018 року, Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - Хайдарової І.О.,

при секретарі - Сікорській Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", про визнання договору страхування недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", про визнання договору страхування недійсним.

В позовній заяві позивач вказав, що 16.05.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz Е 280», державний номерний знак НОМЕР_1, та транспортного засобу «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_2. 28.04.2014 року між ОСОБА_1 та АТ «СГ «ТАС» (приватне) був укладений Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0128234, згідно якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_2, строк дії Полісу - з 00 год. 00 хв. 29.04.2014 року до 00 год. 00 хв. 28.04.2014 року. 19.05.2014 року ОСОБА_1 було подано до АТ «СГ «ТАС» (приватне) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду яка трапилася 16.05.2014 року та документи. AT «СГ «ТАС» (приватне) в процесі врегулювання даної справи стало відомо, що станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.05.2014 року, транспортний засіб «Toyota RAV 4». державний номерний знак НОМЕР_2. був забезпеченим у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6825597. Таким чином, на дату дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.05.2014 року, транспортний засіб «Toyota RAV 4», державний номерний знак НОМЕР_2, був забезпеченим у ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Поліса № АС/6825597 та у AT «СГ «ТАС» (приватне) згідно Поліса № АІ/0128234. ОСОБА_1 під час укладання 28.04.2014 року договору (поліса) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0128234 з AT «СГ «ТАС» (приватне) не повідомив про діючий Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6825597 укладений з ПрАТ «СК «ВУСО».

На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким визнати поліс №АІ/0128234 недійсним.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2018 року у справі відкрито провадження розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2018 року до участі у справі в якості третьої особи що не заявляє самостійних вимог залучено Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО".

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2018 року розгляд справи відкладено та визнано явку представника третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" обов'язковою.

10 січня 2018 року на адресу суду від представника третьої особи ПАТ «Страхова компанія «ТАС» надійшло до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно копїі полісу №АІ/0128234 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що 28.04.2017 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" Херсонська філія та ОСОБА_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк дії з 29.04.2014 року до 28.04.2015 року включно. За Полісом забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Toyota Rav 4.18i VVT-i 5dr (XA2), номерний знак ВТ 9909ВА, 1997 року випуску. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає 100 тисяч за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, 50 тисяч за шкоду, заподіяну майну.

Згідно довідки, що міститься в матеріалах справи, з Централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що транспортний засіб Toyota Rav 4, державний номер ТЗ ВТ9909ВА забезпечений у ПрАТ "СК "ВУСО", згідно полісу №АС/6825597 станом на 15.10.2013 року даний страховий поліс є дійсним.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються загальними нормами глави 67 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», а також спеціальним законом «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ст.981 ЦК України договір страхування укладається у письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Згідно з ч. 2, 3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 204 ЦПК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Окрім того, ч.1 ст.207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст.998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації.

Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується.

Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Нікчемний правочин - це правочин, недійсність якого встановлена законом, а недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Верховний Суд України у пункті 4,5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказує, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Отже, враховуючи вищевикладене підстав для визнання правочину недійсним не вбачається, оскільки відповідно до ст. 989 ЦПК України даний договір страхування є нікчемним.

Керуючись ст. Керуючись ст.ст.10,11,12,13,76,77,78,79,80,81,141,258-259 ЦПК України (в редакції 2017 року), ст.. 989, 998 ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" ,Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ВУСО", про визнання договору страхування недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

СуддяОСОБА_2