Єдиний унікальний номер: 448/1686/17
Провадження № 2/448/435/18
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20.08.2018 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Білоус Ю.Б.,

за участю секретаря судового засідання Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора, Мостиська районна державна адміністрація Львівської області та Відділ у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її мати - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя працювала в колгоспі ім..Я.Галана, на основі якого в подальшому було створено ССВ «Вовчищовицька», яке 12.05.2000року перейменовано на ПАФ «Вовчищовицька».

Вказує, що на підставі п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель…» її мати була включена у списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай) КСП «Хлібороб» Дидятицької сільської ради, однак сертифікату на середню земельну частку мати не отримала у зв'язку із смертю.

Стверджує, що мати за життя заповіту не складала. Вона (позивачка) є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном.

З огляду на наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай) в розмірі 1,49 га із земель запасу, створеного Дидятицькою сільською радою під час передачі землі у колективну власність.

В судове засідання позивачка не з'явилася, проте подала заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області у судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі та зазначає, що не заперечує проти позову.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи - Відділу у Мостиському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не надіслав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності чи відкладення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати позивачки - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за життя працювала у колгоспі ім.Я.Галана, який в подальшому було перейменовано на КСП «Хлібороб», на основі якого надалі було створено приватну агрофірму «Вовчищовицька» у зв'язку з реорганізацією.

Ухвалою Дидятицької сільської ради народних депутатів 5 сесії 13 скликання №12 від 08 травня 1995 року «Про затвердження списків осіб, які мають право на середню земельну частку» згідно з Додатком №1 були затверджені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай). До зазначених списків включена і ОСОБА_2

Із матеріалів справи відомо, що розмір середньої земельної частки (паю) на території Дидятицької сільської ради згідно проекту роздержавлення і приватизації земель колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» складає 2,18га. Площа присадибної ділянки та особистого підсобного господарства ОСОБА_2 становить 0,69 га. Отже, беручи до уваги те, що розмір середньої частки (паю) становив 2,18 га, враховуючи, що спадкодавцю ОСОБА_2 також належала присадибна ділянка площею 0,69 га, площа якої при розрахунку земельної частки (паю) віднімалася від середньої земельної частки, а тому розмір земельної частки, що належав ОСОБА_2 становить 1,49га.

Так, право на земельну частку (пай), згідно з п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995року за №720/95, мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»№ 899-IV від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до роз'яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990року, Указу Президента України "Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995року за №720/95 та відповідні норми ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 5 Земельного кодексу 1990 р., право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2

Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дочка померлої ОСОБА_1, яка відповідно до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року спадщину прийняла, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52150818 від 04.06.2018року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця ОСОБА_2 в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2, які б прийняли спадщину чи претендують на таку, крім позивача, немає.

В той же час, у зв'язку із тим, що спадкодавець за життя не одержала сертифіката на право власності на земельну частку (пай), позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця ОСОБА_2; копію ухвали Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №12 від 08.05.1995року з Додатком №1 «Списки осіб, які мають право на середню земельну частку» щодо включення гр.ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в списки осіб, які мають право на середню земельну частку (пай); довідками ПАФ «Вовчищовицька»; довідкою, виданою виконавчим комітетом Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області №1190 від 26.10.2017року; копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_4; витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №52150818 від 04.06.2018року та іншими матеріалами справи.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.).

Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю сертифікату на право на середню земельну частку (пай), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування, а тому є всі підстави для задоволення позову в цій частині.

Що ж стосується позовних вимог в частині визнання за позивачем права на вищевказану земельну частку (пай) із земель запасу, створеного Дидятицькою сільською радою Мостиського району Львівської області під час передачі землі у колективну власність, то такі на думку суду задоволенню не підлягають, оскільки виділення земельної ділянки відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування.

Таким чином суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 206, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Хлібороб» (на даний час ПАФ «Вовчищовицька»), що на території Дидятицької сільської ради Мостиського району Львівської області, розміром 1,49 га, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрало законної сили: «___»___________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус