Справа № 152/948/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 грудня 2018 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Одудовського С.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представників:

позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

у с т а н о в и в :

03 липня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 (далі - відповідач) про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також двох земельних ділянок, що розташовані по вул. Щорса, 55 в с. Дерев?янки Шаргородського району Вінницької області.

Певний час тому між позивачем та відповідачем, який проживає по сусідству, виникли суперечки з приводу суміжного землекористування між їх садибами та насаджень дерев вздовж межі.

15 липня 2017 року мати позивача ОСОБА_5 побачила, як відповідач безпідставно зрізав дерево горіха, яке росло на земельній ділянці позивача, яка межує із земельною ділянкою відповідача. Вказаний горіх був 34 сантиметри в діаметрі і був нахилений в глибину земельної ділянки позивача, а тому жодним чином не чинив перешкод відповідачеві.

Позивач намагалась врегулювати спір у досудовому порядку, висунувши відповідачеві претензію щодо добровільного відшкодування шкоди, яку позивач оцінила в 3000 грн, однак відповіді не отримала. Остання вважає, що відповідно до такси для обчислення розміру шкоди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665, діями відповідача їй завдано матеріального збитку на суму 4347 грн, що становить собою вартість зрізаного горіха без урахування індексації з 01 січня 2009 року.

Оскільки плоди зрізаного горіха приносили позивачеві прибуток, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь шкоду в сумі 4347 грн та понесені нею судові витрати.

24 жовтня 2018 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог. Зі змісту заяви вбачається, що позивачем проведено індексацію суми завданої шкоди, а тому остання просить стягнути із відповідача на свою користь 13523,56 грн, а також судові витрати в сумі 4704,80 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позовну заяву підтримали в повному обсязі, просили її задовольнити із підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач у судовому засіданні 22 листопада 2018 року позовну заяву не визнав, зокрема суду пояснив, що він не зрізав горіх, а тому відсутні підстави для стягнення із нього шкоди на користь позивача, у визначеній нею заяві про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовної заяви заперечував.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, заперечення відповідача та його представника, повно та всебічно з?ясувавши усі обставини справи, об?єктивно оцінивши усі докази, суд доходить висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі, з огляду на таке.

ОСОБА_1 є власником домогосподарства, розташованого в с. Дерев?янки Шаргородського району Вінницької області, вул. Щорса, 55, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 серпня 2014 року (а.с. 6, 7).

Згідно договору купівлі-продажу земельних ділянок від 08 серпня 2014 року ОСОБА_6 передав у власність ОСОБА_1 земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер :05:003:0027 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку площею 0,4541 га, кадастровий номер :05:003:0024 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9-13).

Земельна ділянка, площею 0,4541 га, призначена для ведення особистого селянського господарства межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_4, що підтверджується кадастровим планом (а.с. 15).

18 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та власниками суміжних земельних ділянок встановлено межові знаки, що вбачається із акту прийому-передачі межових знаків на зберігання (а.с. 16).

Відповідно до висновку Шаргородського ВП про результати розгляду повідомлення ОСОБА_1 вбачається, що 15 липня 2017 року ОСОБА_4, який проживає по сусідству із ОСОБА_5, взявши власну бензопилу зрізав дерево горіха, яке росло неподалік на межі зі сторони ділянки ОСОБА_5 Окрім того ОСОБА_4 працівникам поліції пояснив, що між ним та ОСОБА_7, тобто матір?ю позивача, яка фактично проживає у домоволодінні, розташованому по вул. Щорса, 55 в с. Дерев?янки Шаргородського району Вінницької області, виникла усна домовленість у розчищенні межі від дерев, які заважають ОСОБА_5, тому ОСОБА_4 зрізав горіх, оскільки вважав, що він росте на його території (а.с. 19).

Відповідно до акту комісії в складі завідуючого сектором організації виробництва та маркетингу продукції рослинництва управління агропромислового розвитку Шаргоросдької РДА ОСОБА_8, головного спеціалісті з питань екології та охорони навколишнього середовища управління агропромислового комплексу Шаргородської РДА ОСОБА_9 землевпорядника Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_10 від 26 березня 2018 року встановлено наступне. В результаті обстеження встановлено факт зрізу родючого дерева (горіха). Діаметр становить 34 см. Горіх ріс від межі ОСОБА_4 на відстані 43 см (а.с. 21-22). Зазначене підтверджується і листом Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 26 березня 2018 року № 01-С-178-7 (а.с. 23, 24).

Вказані події підтверджуються матеріалами перевірки Шаргородського ВП від 15 липня 2017 року та 20 липня 2017 року.

Окрім того, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає у домоволодінні, розташованому по вул. Щорса, 55 у с. Дерев?янки Шаргородського району Вінницької області. Власником домоволодіння є її донька ОСОБА_1. Так, в липні 2017 року, пораючись по домогосподарству вона почула звук бензопили, який лунав зі сторони її присадибної ділянки. Вийшовши на город остання побачила, як її сусід ОСОБА_4 зрізав горіх, який ріс біля межі між їхніми домогосподарствами. Після цього вона зателефонувала своїй доньці і повідомила вказані обставини, а її донька у свою чергу викликала поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він працює землевпорядником Гибалівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Так, пояснив, що з приводу межі на земельних ділянках для будівництва у нього є сумніви, щодо правильності їх визначення. Однак, зазначив, що межі між земельними ділянками для ведення особистого селянського господарства встановлені правильно та горіх, який зрізав ОСОБА_4 ріс на стороні позивача ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв?язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, відповідно до акту від 26 березня 2018 року встановлено, що діаметр зрізаного горіха становить 34 см. Згідно Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №665 від 23 липня 2008 року встановлено, що шкода за одне дерево горіха в діаметрі 34 см, знищене або пошкоджене до ступеня припинення росту становить 4347 грн. Відповідно до частини другої цієї ж постанови встановлено, що починаючи з 1 січня 2009 року проводиться індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Згідно до індексів інфляції за 2009-2018 року шкода в сумі 4347 грн відповідно проіндексована, і на жовтень 2018 року становить 13523,56 грн, що підтверджується розрахунками позивача, які не оскаржувалися відповідачем (а.с. 53, 54).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відтак, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачеві правова допомога надавалась адвокатом ОСОБА_2, що підтверджується витягом із договору про надання правової допомоги та представництва від 12 вересня 2017 року, ордером Серії ВН № 064403 (а.с. 66, 67).

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера Серії 02 БР № 448051 від 24 жовтня 2018 року, та № 540946 від 11 вересня 2018 року позивачем сплачено адвокату суму гонорару в розмірі 4000 грн за надані послуги (а.с. 62, 63).

Згідно розрахунку гонорару за договором про надання правничої допомоги від 24 жовтня 2018 року вбачається, що адвокатом витрачено вцілому сімнадцять годин, та позивачем фактично сплачено 4000 грн за надані послуги (а.с. 64)

Окрім того, позивач понесла судові витрати на сплату судового збору в сумі 704,80 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с. 1).

У звязку із викладеним, суд доходить висновку про необхідність стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4000 грн, тобто витрати на правову допомогу, та 704,80 грн витрат на сплату судового збору.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 А, Шаргородського району Вінницької області на користь ОСОБА_1, с. Плебанівка, вул. Соборна, 19, Шаргородського району Вінницької області шкоду в сумі 13523 (тринадцять тисяч пятсот двадцять три) гривні 56 копійок, судові витрати за сплату судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок та витрати на правову допомогу в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2018 року.

Суддя І.В. Войнаровський