КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/950/2018
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Панченка М.М.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЮСБ Банк» Кічука Олега Івановича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у складі судді Ладиченко С.В.,

у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЮСБ Банк» Кічук Олег Іванович про захист прав споживача,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Юніон Стандард Банк» (надалі - ПАТ «ЮСБ»), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - ФГВФО, Фонд) та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь грошові кошти, в розмірі 20 000 дол. США, та 3 600 грн. у відшкодування понесених ним витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову зазначав, що 03 вересня 2015 року між ним та ПАТ «Юніон Стандард Банк» було укладено договір № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до умов якого, за Актом приймання-передачі цінностей, який є невід'ємною частиною цього договору, поклажодавець ОСОБА_3 передає, а зберігач(ПАТ «Юніон Стандард Банк») приймає на зберігання цінності, вичерпний перелік яких наводиться в Акті.

Позивач вказує, що він передав цінності банку у формі грошових коштів у розмірі 20 000 дол. США.

Термін договору складав 1-н місяць, однак на його заяву про розірвання договору та повернення цінностей відповідач, а в подальшому уповноважена особа банку, не відреагували та грошові кошти не повернули.

Посилаючись на те, що 02жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 182 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Юніон Стандард Банк», а 28грудня 2015 року Фондом прийнято рішення № 241 про початок ліквідації банку, позивач зазначав, що відповідальність за його позовом повинна бути у відповідачів солідарною та просив позов задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Юніон Стандард Банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти, в сумі 20 000 дол. США, відповідно до договору № 1 від 03 вересня 2015 року, 3 600 грн. витрат понесених на правову допомогу. Вирішено питання судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог за позовом відмовлено.

В апеляційній скарзі уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «ЮСБ Банк» КічукО.І., посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що оскільки, зокрема ПАТ «ЮСБ «БАНК» листом від 06 вересня 2016 року за вих. № 3204 у відповідь на лист позивача від 17 серпня 2016 року за № 460 повідомляв, що за результатами проведеної інвентаризації активів та зобов'язань ПАТ «ЮСБ БАНК» не виявлено цінностей переданих на зберігання останньому за договором з ОСОБА_3, то вимога про їх повернення не може бути задоволена.

Окрім цього також зазначено, що подання позовної заяви не позбавляло права позивача, відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку в порядку передбаченому вищевказаним Законом, проте позивачем вказаного здійснено не було.

Посилаючись на викладене та те, що районним судом при винесенні оскаржуваного рішення було не дотримано також вимог закону про визначення еквіваленту заборгованості в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши представників відповідачів, які підтримали апеляційну скаргу, представника ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 03 вересня 2015 року між позивачем та ПАТ «Юніон Стандард Банк» було укладено договір № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку, відповідно до умов якого, за Актом приймання-передачі цінностей, який є невід'ємною частиною цього Договору, позивач поклажодавець передав, а зберігач (ПАТ «Юніон Стандард Банк») прийняв на зберігання цінності, вичерпний перелік яких наводиться в Акті (а.с.14-17).

Згідно опису вкладених в сумку цінностей на зберігання було передано 20 000 дол. США (а.с.17).

Таким чином позивач зі своєї сторони виконав умови укладеного договору.

З умов п. 2.1.4 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року вбачається, що Зберігач зобов'язаний повернути цінності поклажедавцеві за першою вимогою останнього за Актом повернення, що підписується Сторонами у двох примірниках.

Відповідно до п. 1.6 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, зберігач повертає поклажедавцю цінності за умови пред'явлення ним документу, що посвідчує особу (паспорт).

Згідно п. 5.2 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, зберігач несе відповідальність за збереження та цілісність з моменту передання Цінностей на зберігання і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження Цінностей, які передані на зберігання, Зберігач повинен відшкодувати Поклажедавцеві всі пов'язані з цим збитки.

В ході судового розгляду встановлено, що адміністрацією ПАТ «Юніон Стандард Банк» за результатами проведеної інвентаризації активів та зобов'язань ПАТ «Юніон Стандард Банк» не виявлено цінностей переданих ПАТ «Юніон СтандардБанк» за договором № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та позивачем.

Встановлено, що після виявлення відсутності цінностей переданих ПАТ «Юніон Стандард Банк» за договором № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, укладеного між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та позивачем, ПАТ «Юніон Стандард Банк» та Уповноважена особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Юніон Стандард Банк» Кічук О.І. не зверталася до правоохоронних органів із заявою про виявлення такого фату, при тому, що відповідачем не оспорюється факт укладення між ПАТ «Юніон Стандард Банк» та позивачем договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року з описом вкладених в сумку цінностей згідно з договором, як «20 000 доларів США».

Відповідно до п. 5.2 Договору № 1 про відповідальне зберігання цінностей у банку від 03 вересня 2015 року, зберігач несе відповідальність за збереження та цілісність з моменту передання Цінностей на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження Цінностей, які передані на зберігання, Зберігач повинен відшкодувати поклажедавцеві всі пов'язані з цим збитки.

Задовольняючи позов частково районний суд виходив з того, що позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором про відповідальне зберігання цінностей у банку та не може їх вилучити у зв'язку з їх втратою банком, а не у зв'язку з відсутністю до них інтересу та не бажання витребувати грошові кошти передані на зберігання, а отже, передані цінності підлягають поверненню. При цьому, судом першої інстанції не встановлено порушення Фондом прав позивача.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні доказів.

Згідно зі статтями 942 і 950 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. За втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Межі відповідальності зберігача перед поклажодавцем за неналежне виконання своїх обов'язків щодо схову переданої речі встановлено ст. 951 цього Кодексу, відповідно до змісту якої збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) речі, відшкодовуються зберігачем у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості.

Встановивши факт неналежного виконання відповідачем договору зберігання майна, внаслідок чого сталася втрата речей позивача, районним судом обґрунтовано задоволені вимоги щодо стягнення завданих збитків і постановлене в цій частині рішення відповідає вимогам матеріального й процесуального закону.

Твердження апеляційної скарги про те, що ПАТ «ЮСБ» листом від 06 вересня 2016 року за вих. № 3204 у відповідь на лист позивача від 17 серпня 2016 року за №460 повідомляв, що за результатами проведеної інвентаризації активів та зобов'язань ПАТ «ЮСБ БАНК» не виявлено цінностей переданих на зберігання останньому за договором з ОСОБА_3, то вимога про їх повернення не може бути задоволена, атакож подання позовної заяви не позбавляло права позивача, відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку в порядку передбаченому вищевказаним Законом, проте позивачем вказаного здійснено не було, колегія суддів визнає безпідставними, остільки вони не спростовують наявності у відповідача обов'язку з повернення переданих йому цінності у відповідності до укладеного між сторонами договору.

При цьому, колегія суддів враховує, що ПАТ «Юніон Стандард Банк» не є ліквідованим, а тому правовідносини, з приводу яких заявлений позов не такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», остільки укладений між позивачем та ПАТ «Юніон Стандард Банк» договір не є договором банківського вкладу (депозиту), тобто позивач не є вкладником у розумінні спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Під час судового провадження, з метою повного з'ясування дійсних обставин справи, колегією суддів було прийнято рішення про витребування у відповідача документу, складеного за результатами проведеної інвентаризації активів та зобов'язань ПАТ «ЮСБ БАНК», згідно якої не було виявлено цінностей, переданих на зберігання ОСОБА_3

При цьому, колегія суддів виходила з матеріалів справи, з яких убачається, що мішок, у якому зберігалися грошові кошти позивача, в частині обмеження доступу до нього, відповідальною особою банку був опломбований та скріплений печаткою.

Між тим, ухвалу суду не виконано, копію акту в частині причин не виявлення цінностей не надано з посиланням на те, що мішок перебуває у належному стані й інформація у відповідному акті щодо нього відсутня. А тому пропонував позивачу з'явитися до банку з метою отримання коштів.

Разом з тим, представник позивача категорично спростував пояснення представника банку про наявність у мішку коштів та зазначав, що він разом з позивачем з метою отримання коштів приходили до банку, проте вказаний мішок був пустим.

Твердження представника банку про перебування мішка з цінностями, переданими на зберігання ОСОБА_3, у належному стані, спростовуються змістом листа від 06 вересня 2016 року № 3204 за підписом уповноваженої особи Фонду про те, що переданих на зберігання ОСОБА_3 цінностей не виявлено.

Отже, матеріалами справи доведено невиконання банком умов договору та неповернення позивачу переданих ним на зберігання грошових коштів.

Переглядаючи справу, колегія суддів враховує обставини справи, тривалість судового спору, з яких ОСОБА_3 звернувся у суд за захистом своїх прав та інтересів, суперечливу позицію представника банку та те, що після виявлення відсутності цінностей у банку не було проведено розслідування обставин зникнення грошей й притягнення винних осіб до відповідальності.

Посилання апеляційної скарги про те, що районним судом при винесенні оскаржуваного рішення було не дотримано також вимог закону про визначення еквіваленту заборгованості в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, колегія суддів визнає безпідставними, остільки дане обмеження стосується лише кредитів і до договору зберігання цінностей відношення не має.

Твердження представника Фонду про передачу на зберігання ОСОБА_3 цінностей на 1 грн. спростовується описом вкладень у сумку цінностей, складених ПАТ «ЮСБ Банк» в особі начальника Київського відділення №2 Рудого В.В. та ОСОБА_3, відповідно до якого у сумку на зберігання було вкладено 20 000 дол. США (а.с.17).

Частиною 4 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до опису вкладених в сумку цінностей, на зберігання було передано 20 000 дол. США (а.с.17).

Встановлено, що позивач виконав умови укладеного між сторонами договору, між тим, зберігач (відповідач) передані цінності не повернув та вони є втраченими.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «ЮСБ Банк» Кічука Олега Івановича відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2018 року.

Суддя-доповідач:

Судді: