Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8590/17 Головуючий у 1-й інст. Перекупка І. Г.
Категорія 27 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу № 295/8590/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 червня 2018 року, яке ухвалено суддею Перекупка в м. Житомирі

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 13 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-010/284/2008 (далі - Кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кошти в сумі 60 954 доларів США з кінцевим строком повернення 13 червня 2017 року.

Того ж дня, з метою своєчасного і належного виконання позичальником узятих на себе зобов'язань, між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 укладено договори поруки № SR-010/284/2008 та № SR-010/284/2008/1, за якими поручителі зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором.

18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір про відступлення прав вимоги, зокрема, за вказаними Кредитним договором та Договорами поруки.

Позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконувала узятих на себе зобов'язань, у зв'язку із чим станом на 31 травня 2017 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 720,45 доларів США, що по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року еквівалентно 1011560,14 грн, яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідачів.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 червня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 38 720,45 доларів США, що по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року еквівалентно 1 011 560,14 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник відповідачів ОСОБА_5 подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог до боржника ОСОБА_2 через сплив строку позовної давності звернення до суду, а у задоволенні вимог до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 через припинення поруки. При цьому апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи рішення районний суд не звернув увагу, що боржник ОСОБА_2 після укладення додаткового договору від 20.05.2011 р. № 2 погашала заборгованість часткового і останній платіж нею був здійснений 29.02.2012 р. на суму 8 000 грн. При цьому, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Враховуючи, що за захистом свого порушеного права позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності (перебіг позовної давності почався з 31.03.2012 р. та закінчився 31 березня 2015 року, а позовна заява подана до суду 03.07.2018 р.) і представником відповідача у відзиві на позовну заяву порушувалось питання про застосування позовної давності, у задоволенні позову до боржника ОСОБА_2 слід було відмовити за спливом позовної давності. Крім того, не підлягають і до задоволення вимоги до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки незалежно від строку, встановленого договорами від 13.06.2008р. для виконання основного зобов'язання до 13 червня 2017 року, порука припинилася в силу положення ч.4 ст. 559 ЦК України після спливу шести місяців від останнього дня існування права на пред'явлення позову у межах позовної давності до боржника ОСОБА_2, тобто до 30.09.2015 р.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу Банк не скористався.

В судовому засіданні представник відповідачів просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача доводи апеляційної скарги визнав необґрунтованими, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку із невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з позичальника та поручителів у солідарному порядку.Крім того, банком не попущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом через встановлення строку виконання основного зобов'язання до 13 червня 2017 року

Проте повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 13.06.2008 р. між відповідачем ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір №ML-010/284/2008.

Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит в розмірі 60 954,00 доларів США зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка у розмірі 4,49% річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору) на придбання нерухомого майна.

04 червня 2010 року та 20 травня 2011 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено додаткові договори №1 та №2 до Кредитного договору №ML-010/284/2008, відповідно до яких були внесені зміни до умов кредитного договору.

З метою забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором від 13.06.2008 р, між банком та відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 13.06.2008 р. були укладені договори поруки №SR-010/284/2008, №SR-010/284/2008/1, за умовами яких, поручителі зобов'язалися відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_2 боргових зобов'язань перед Банком за кредитним договором.

27 квітня 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» направив на адресу відповідача ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з дати її одержання. Дану вимогу відповідач отримала 05.05.2010 р., про що свідчить її особистий підпис на вимозі.

Після отримання досудової вимоги, ОСОБА_2 звернулася з заявою до ПАТ «ОТП Банк» від 26.05.2010 року, про надання можливості проведення реструктуризації заборгованості за Кредитним договором.

На підставі анкети-заяви ОСОБА_2, банком прийнято рішення про проведення реструктуризації кредитної заборгованості та підписано з відповідачами, Додатковий договір до Кредитного договору №2 від 04.06.2010 р., додаткові договори до Договорів поруки від 04.06.2010 р.

Відповідно до умов договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», банк відступив, а позивач прийняв право вимоги до відповідача ОСОБА_2, що випливають із умов кредитного договору.

20 травня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 підписано Додатковий договір №3 до Кредитного договору №ML-010/284/2008 від 13.06.2008 р., згідно яким останній надавався пільговий період з фіксованою відсотковою ставкою 9,13% річних, починаючи з 19.05.2010 р. та до повного виконання Боргових зобов'язань за Кредитним договором. Також між сторонами підписано Додатковий договір до договору іпотеки та договорів поруки від 20.05.2010 р., ОСОБА_2 здійснено платіж у сумі 6 600 грн. на погашення кредитної заборгованості.

Сторонами при підписанні додаткових договорів був закріплений строк виконання боргових зобов'язань - 13.06.2017 р.

Пунктами 2.1.5.2, п.2.1.5.3 Додаткових договорів від 04.06.2010 р. та від 20.05.2011 року передбачено, що у випадку виконання Позичальником Вимоги у встановлений строк, Вимога вважається відізваною Кредитором, у зв'язку з чим боргові зобов'язання підлягають виконанню Позичальником в розмірі, порядку та строки, що визначені Кредитним договором з усіма наступними змінами та доповненнями.

Зазначені умови договорів стали результатом домовленості сторін, які є вільними у визначенні своїх зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у зв'язку з укладенням між сторонами 04.06.2011р. та 20.05.2011р. додаткових договорів, пред'явлені у 2010 році вимоги про дострокове погашення заборгованості є відкликаними, а тому договірні відносини між сторонами продовжують тривати до 13 червня 2017 року.

Вирішуючи спір у справі, суд врахував вищевказані вимоги закону та встановивши, що ОСОБА_2 належним чином зобов'язань, передбачених кредитним договором, не виконувала, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, висновок суду першої інстанції про те, що банком не попущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом через встановлення строку виконання основного зобов'язання до 13 червня 2017 року є помилковим виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язанням, строк виконання яких визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Пунктом 4 Кредитного договору від 13.06.2008 р. встановлено, що повернення кредиту та сплати процентів передбачено ануїтетними платежами, шляхом внесення платежу кожного календарного місяця згідно з графіком платежів. Додатковими договорами від 04.06.2010р. та від 20.05.2011р. вказані умови договору не змінювались.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що Банк просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка складається лише з тілу кредиту в розмірі 38 720,45 доларів США (а.с.9 т.2).

Згідно наданого розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, останній платіж за кредитним договором боржник ОСОБА_2 здійснила 29.02.2002 р. на суму 8000,00 грн.

Представником відповідачів подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с.178-179 т.1).

Строк виконання боржником щомісячного зобов'язання згідно із ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен здійснювати у відповідне число кожного місяця, а тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого ст. 257 ЦК України трьохрічного строку пред'явлення вимог до боржника.

Разом з тим, правовідносини боржника за договором не можна вважати припиненим в іншій частині, яка стосується відповідальності боржника за невиконання ним окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу трьохрічного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Таким чином, оскільки останній платіж відповідачкою ОСОБА_2 був вчинений 29.02.2012 р., строк виконання основного зобов'язання закінчується 13.06.2017 р., з позовом банк звернувся до суду 03.08.2017 р., а тому вимоги банку щодо стягнення з боржника заборгованості по тілу кредиту вчастині щомісячних зобов'язань за період з 13.06.2008 р. по 03.08.2014 р. не підлягають до задоволення через сплив позовної давності.

Разом з тим, з відповідача ОСОБА_2 на користь банку підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту, згідно розрахунку заборгованості (а.с.9 т.2) та додатку до кредитного договору (а.с.142-146 т.1), за період з 04.08.2014 р. по 13.06.2017 р. в сумі 34 652,27 дол. США.

Також апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителів. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила ч.3 ст. 254 ЦК України ( з урахуванням положень ч.4 ст. 559 ЦК) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином можна зробити висновок, що в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Згідно з пп. 1.1, 1.2 Договорів поруки передбачено, що поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором (п.4.1 договору).

Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був сплачувати у відповідне число кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів починається обрахування встановленого частиною четвертою ст.559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України, можна зробити висновок, що застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою як видом забезпечення зобов'язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не пред'явить вимоги до поручителя (Постанова Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 758/6863/14-ц).

Під час розгляду справи було встановлено, що останній платіж боржник ОСОБА_2 здійснила 29.02.2012 р. Строк виконання основного зобов'язання сторонами встановлено до 13.06.2017 р., з позовом до боржника і поручителів банк звернувся лише 03.08.2017 р. Доказів на підтвердження пред'явлення банком вимог до поручителів в межах шести місяців за кожним несплаченим боржником місячним платежем у період дії договору матеріали справи не містять і банком не надано. Крім того, банк відмовився надати розрахунок заборгованості за кредитним договором у межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням.

Таким чином, колегія суддів, дослідивши розрахунок заборгованості (а.с.9 т.2), додаток до кредитного договору (а.с.142-146 т.1), виписку по рахунку (а.с.171-172 т.1), дійшла висновку про припинення договорів поруки ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині щомісячних зобов'язань боржника щодо повернення грошових коштів за період з 13.06.2008 р. по 03.02.2017 р.

Разом з тим, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором в розмірі 5856 дол. США 38 центів в частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів по договору за період з 04.02.2017 р. по 13.06.2017 р., оскільки банк в межах шестимісячного строку, після настання строку виконання зобов'язання по кожному платежу у вказаний період, пред'явив вимоги до поручителів про стягнення заборгованості шляхом пред'явлення 03.08.2017 р. позову до суду.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про часткове задоволення вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача заборгованості за кредитним договором за період з 04.08.2014 р. по 03.02.2017 р. в розмірі 28795 дол. США 89 центів, що еквівалентно 752 283 грн. 98 коп. по курсу НБУ станом на 12.06.2017 р, та стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь позивача заборгованості за кредитним договором за період з 04.02.2017 р. по 13.06.2017 р. в розмірі 5856 дол. США 38 центів, що еквівалентно 152 996 (ста п'ятдесяти двом тисячам дев'ятсот дев'яносто шести) грн. 17 коп. по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 червня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серія: НОМЕР_4, виданий Корольовський РВ УМВС України в Житомирській області 24.05.1997 року, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, р/р № 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) суму заборгованості за кредитним договором № МL-010/284/2008 від 13.06.2008 року за період з 04.08.2014 р. по 03.02.2017 р. в розмірі 28795 (двадцять вісім тисяч сімсот дев'яносто п'ять ) дол. США 89 центів, що еквівалентно 752 283 (сімсот п'ятдесят двом тисячам двісті вісімдесят трьом) грн. 98 коп. по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серія: НОМЕР_4, виданий Корольовський РВ УМВС України в Житомирській області 24.05.1997 року, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, паспорт серія НОМЕР_5, виданий Корольовський РВ УМВС України в Житомирській області 24.05.1997року, дата народження: 05.01.1955 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1) в солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, р/р № 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) суму заборгованості за кредитним договором № МL-010/284/2008 від 13.06.2008 року за період з 04.02.2017 р. по 13.06.2017 р. в розмірі 5856 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) дол. США 38 центів, що еквівалентно 152 996 (ста п'ятдесяти двом тисячам дев'ятсот дев'яносто шести) грн. 17 коп. по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, паспорт серія: НОМЕР_4, виданий Корольовський РВ УМВС України в Житомирській області 24.05.1997 року, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, паспорт серія: ВН НОМЕР_6, виданий Житомирським РВ УМВС України в Житомирській області 20.10.2004 року, дата народження: 13.09.1975 року, адреса реєстрації: АДРЕСА_2) в солідарному порядку на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (адреса: 03680, м. Київ, вул. Фізкультури, 28 Д, р/р № 3333 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, ) суму заборгованості за кредитним договором № МL-010/284/2008 від 13.06.2008 року за період з 04.02.2017 р. по 13.06.2017 р. в розмірі 5856 (п'ять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) дол. США 38 центів, що еквівалентно 152 996 (ста п'ятдесяти двом тисячам дев'ятсот дев'яносто шести) грн. 17 коп. по курсу НБУ станом на 12.06.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» судовий збір в розмірі 11283 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» судовий збір в розмірі по 1147 грн. 39 коп. з кожного.

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_2 за період з 13.06.2008 р. по 03.08.2014 р. відмовити за спливом позовної давності.

У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 за період з 13.06.2008 року по 03.02.2017 р. у зв'язку з припиненням поруки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий: Судді: