Справа № 697/2413/18
Провадження № 2/697/886/2018
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення. Свій позов мотивує тим, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. В даному будинку крім позивачів зареєстровані їх син ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_5. Фактично відповідачі за визначеним місцем реєстрації з 2014 року не проживають, без будь-яких поважних причин. Добровільно знятися з реєстрації місця проживання не бажають. Всі рахунки за житлово-комунальні послуги сплачують позивачі. Тому вони вважають, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням, так як вони не проживають в даному приміщенні понад 1 рік.
Просять суд визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою № 44 по вул. О.Кошового,6, в м. Канів Черкаської області.
В судове засідання позивачі не зявилися, надіслали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Належно повідомлені через оголошення на сайті судової влади відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач.
Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 27.02.2002 року квартира АДРЕСА_2, належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.4).
Згідно акту фактичного проживання осіб № 910 від 02.11.2018 за адресою АДРЕСА_4 вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_5 , Мохаммед - Тахарівна, за вказаною адресою з серпня 2014 року і по даний час не проживають (а.с.8)
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5. не проживають в квартирі понад рік, не надалали доказів поважності причин не проживання, вони можуть бути визні такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5 Мохаммед - Тахарівну, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою № 44 по вул. О. Кошового,6, в м. Каневі, Черкаської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий підпис ОСОБА_7
з оригіналом згідно: оригінал зберігається в матеріалах справи № 697/2413/18
Головуючий Г . С . ОСОБА_7