Дата документу 18.12.2018 Справа № 554/9049/18
Провадження № 4-с/554/128/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю боржника ОСОБА_1, представників боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_3, державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТ УЮ у Полтавській області ОСОБА_4, стягувача ОСОБА_5, представника стягувача ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Полтава матеріали скарги представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4, щодо накладення арешту та нарахування заборгованості по аліментах, -

в с т а н о в и в :

В провадження Октябрського районного суду м.Полтави надійшла скарга представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4, щодо накладення арешту та нарахування заборгованості по аліментах, в якій він прохав скасувати:

- постанову про арешт майна боржника по ВП № 57170102 від 17.09.2018 року державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4;

- постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 57170102 від 11.10.2018 року по ВП № 57170102 від 11.10.2018 року державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4;

- довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 21.10.2018 року державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4,

а також зобов»язати державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4 здійснити новий розрахунок заборгованості по аліментам у ВП № 57170102 за останні три роки, що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання з урахуванням доказів боржника про добровільну сплату аліментів на утримання дитини.

В скарзі представник боржник ОСОБА_3 зазначила, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07 липня 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 червня 2010 року і до досягнення ними повноліття. 07 вересня 2018 року відкрито виконавче провадження. Державним виконавцем було складено довідку-розрахунок заборгованості, винесено постанови про накладення арешту від 17 вересня 2018 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11 жовтня 2018 року. Вважає, що розрахунок був проведений не правильно, а тому постанови підлягають скасуванню. Так, постанова про арешт виноситься під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна, а арешт накладається у межах суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів на все майно або окремі речі. Також державним виконавцем самовільно змінено розмір аліментів визначених рішенням суду із 30 % на 50 % . В довідці від 21 жовтня 2018 року не вірно визначено розмір заборгованості 63 855 грн. 53 коп., тоді як борг становить 28 333 грн. 86 коп. Крім того, не враховано суми добровільно сплачених раніше аліментів на утримання дітей, які перераховувалися на банківський рахунок старшої доньки ОСОБА_7, з урахуванням яких заборгованість повністю погашена та існує переплата у розмірі 15 792 грн. 35 коп. Державним виконавцем проігноровано норми національного законодавства щодо незворотності дії законів у часі та не вірно застосовано норми ч.1 ст. 194 СК України.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 09 листопада 2018 року відкрито провадження по скарзі.

Від Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області надійшли заперечення на скаргу, в яких зазначено, що державним виконавцем при винесенні постанови про арешт майна не вказано суми боргу, так як останній наявний більш ніж за три місяці. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягненню на майно боржника. Також державним виконавцем вірно складена довідка-розрахунок, оскільки ч.1 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що аліменти з боржника стягуються у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімально гарантованого розміру, передбаченого СК. Оскільки зміни в ст. 182 СК України внесені 28.08.2018 року в частині мінімального розміру аліментів, то довідка-розрахунок здійснювалася у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від 6 до 18 років лише за вересень та жовтень 2018 року. Також у даному виконавчому провадженні стягувачем є ОСОБА_5, а тому кошти, які сплачувалися на картку дитини, не можуть включатися в загальну суму аліментів. До того ж аліменти стягуються на двох дітей. Також вважає, що аліменти необхідно стягувати за вісім років, починаючи з 17.07.2010 року, часу коли виконавчий лист може бути пред»явлений до виконання.

У відповіді на заперечення представник боржника вказала, що державним виконавцем переплутано поняття арешту майна в розумінні ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» та ст. 71 Закону як проміжний етап процедури звернення стягнення на майно. Також державний виконавець не мав права стягувати аліменти у розмірі 60 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку по 30 % на кожну, як і змінювати з 30 % на 50 %. Вказав, що аліменти сплачувалися на рахунок дитини, оскільки стягувач не надавала боржнику номера карткового рахунку, тому державний виконавець повинна була їх врахувати.

Представник стягувача ОСОБА_5 ОСОБА_6 проти задоволення скарги заперечувала, вважає, що арешт на майно боржника накладений правомірно, розмір аліментів державний виконавець самовільно не змінювала, а керувалася Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності з 28.08.2018 року. Оскільки виконання рішення пов»язане із стягненням періодичних платежів, то постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 11.10.2018 року винесена законно. Також не підлягають зарахуванню суми, сплачені на рахунок ОСОБА_7, оскільки спосіб стягнення аліментів в частині стягувача, визначений рішенням суду, не змінювався. Крім того, стягувач вважає, що спір щодо розміру заборгованості може бути вирішений у позовному провадженні, а не під час розгляду скарги на дії державного виконавця. Розрахунки заборгованості надані представником боржника суперечать один одному , а посилання на дію закону у часі не може застосовуватися до події, яка продовжує існувати після пред»явлення виконавчого листа до виконання. Також прохала застосувати строк позовної давності.

Представник боржника надала відповідь на заперечення, в яких вказала, що строк звернення до суду зі скаргою протягом десяти днів з дня, коли боржник дізнався про порушення свого права, не пропущений. Сам державний виконавець у запереченнях визнала, що сума заборгованості в постанові про арешт майна нею вказана не була. Державний виконавець не мала права самостійно змінювати розмір аліментів, встановлений рішенням суду. Також нею безпідставно не враховані аліменти добровільно сплачені боржником, застосовано законодавство, яке не має зворотної дії у часі.

У судовому засіданні 06 грудня 2018 представник боржника ОСОБА_2 скаргу підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Боржник та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні 17 грудня 2018 року скаргу підтримали.

Державний виконавець Ягуніна О.В. у судовому засіданні 06 грудня 2018 року проти задоволення скарги заперечувала, зазначила, що діяла відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та не вважає свої дії неправомірними. Підтримала пояснення, викладені у письмових запереченнях. У судове засідання 17 грудня 2018 року представник Шевченківського ВДВС не з»явився, прохали розглядати справи за відсутності державного виконавця (а.с.104).

Стягувач ОСОБА_5 у судовому засіданні 06 грудня 2018 року та її представник ОСОБА_6 в подальшому у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували з причин, вказаних у відповіді на заперечення.

Заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні у Шевченківському ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області перебуває виконавче провадження ВП № 57170102 з виконання виконавчого листа № 2-6990/09 від 06 вересня 2018 року виданого Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 червня 2010 року і до досягнення ними повноліття. Вказане виконавче провадження відкрито 07 вересня 2018 року, що слідує із постанови про відкриття провадження (а.с.123-124).

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області від 17 вересня 2018 року ВП № 57170102 накладено арешт на майно, що належить боржнику (все рухоме та нерухоме майно) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3. Розмір заборгованості зі сплати аліментів не визначений (а.с.9-10).

Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області від 11 жовтня 2018 року ВП № 57170102 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що отримує дохід у ТОВ «АВТОЦЕНТР-Полтава», що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.К.Шосе, 29 В. З постанови про звернення стягнення від 11 жовтня 2018 року слідує, що станом на 11.10.2018 року борг становить 129 754 грн. 34 коп. (а.с.11-12).

Згідно довідки-розрахунку від 21.10.2018 року заборгованість за аліментами по виконавчому листу № 2-6990/09 від 06.09.2018 року за період з червня 2010 року по 01 листопада 2018 року склала 63 855 грн. 53 коп. (а.с.14-16).

Згідно ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами ч.2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно вимог ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

За змістом вимог частини 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно вимог статті 48 вищезазначеного Закону, визначено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника: звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1Закону України "Про теплопостачання",статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно доЗакону України"Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються та зараховуються на відповідні рахунки органів державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного робочого дня після вилучення, про що складається акт. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та в обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця. У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.»

За правовим аналізом приведених вище норм, зверненню стягнення на майно боржника мало передувати встановлення виконавцем заборгованості по аліментах, сукупний розмір яких перевищує суму платежів за три місяці.

Статтею 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено порядок за яким відбувається звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, визначає черговість звернення стягнення.

За приписами статті 56 цього Закону вбачається, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається у розмірі суми стягнення.

Хронологічний порядок та зміст вищезазначених доказів свідчить, що на момент винесення постанови про накладення арешту на майно від 17 вересня 2018 року розмір суми стягнення, в межах якої було накладено арешт на майно боржника, визначено не було. Постанова про арешт майна не містить даних про розмір утвореної заборгованості. Арешт майна боржника накладено для забезпечення реального виконання рішення суду (а.с.9).

Суд звертає увагу на те, що приписи ч.2 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» наводять конкретні підстави за яких може бути вжито звернення стягнення на майно боржника, а саме наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Так само і вимоги статті 56 ЗУ «Про виконавче провадження» не містять таких підстав накладення арешту на майно (кошти) боржника, як: «в цілях належного виконання рішення суду», натомість до підстав застосування арешту відносять: «забезпечення реального виконання рішення».

Суд, вважає, що винесення державним виконавцем постанови про арешт майна було передчасним, а також не з визначених в законі підстав та не за визначеним в законі порядком накладення арешту.

Так, на момент винесення постанови про арешт майна не було визначено розміру існуючої заборгованості по сплаті аліментів, а тому відповідно були відсутні підстави вважати наявним борг більш ніж за три місяці.

Доводи державного виконавця, що на час винесення постанови про арешт майна не вказано суми боргу, так як останній був наявний більш ніж за три місяці, є лише припущеннями та не підтверджені належними доказами. Як вбачається з матеріалів справи, перший розрахунок боргу у сумі 129 785 грн. 34 грн. проведений станом на 11.10.2018 року на момент винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату (а.с.12), інший проведений 21.10.2018 року станом на 01.11.2018 року сума боргу складає 63 855 грн. 53 коп. (а.с.14-16), тобто пізніше, ніж винесена постанова про арешт майна.

Таким чином, в частині неправомірності рішення державного виконавця, що полягає у накладенні арешту на належне скаржнику майно, скарга є обґрунтованою, а тому постанова про арешт майна боржника від 17.09.2018 року по ВП № 57170102 підлягає скасуванню.

Частково обґрунтованими суд вважає і вимоги боржника щодо неправомірності рішення державного виконавця в частині складення довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 21.10.2018 року, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів скарги постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4 від 07.09.2018 року відкрито виконавче провадження ВП № 57170102 по виконанню виконавчого листа № 2-6990/09 від 06.09.2018 року, виданого на підставі рішенняя Октябрського районного суду м.Полтави, яким стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 червня 2010 року і до досягнення ними повноліття. Документ вступив у законну силу 17.07.2010 (а.с.123-124).

Відповідно до ч.4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобовязаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2) подання заяви стягувачем або боржником;

3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5) закінчення виконавчого провадження.

21 жовтня 2018 року за вих. № 59459 Державним виконавцем Ягуніною О.В. складено Довідку розрахунок заборгованості за аліментами по вказаному виконавчому провадженню станом на 01.11.2018 року, згідно якої борг склав 63 855 грн. 53 коп. (а.с.14-16).

Суд вважає, що нараховуючи заборгованість у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, державний виконавець діяла у відповідності до норм чинного законодавства, зокрема, ч.2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» з 28.08.2018 року мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Твердження боржника, що державний виконавець самостійно змінила розмір аліментів з 30 % на 50 %, визначений рішенням суду не відповідає дійсності.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, що слідує зі змісту ч.1 ст. 183 СК України.

Таким чином, рішенням суду визначено розмір аліментів у частці від заробітку у розмірі 1/3 всіх видів заробітку, а мінімальний розмір аліментів визначений законодавством, а саме ч.2 ст. 182 СК України.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення та збільшення їх розміру.

Крім того, суд враховує, що Законом України ""Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання", який набрав чинності з 28.08.2018 року, ч.3 ст.71 ЗУ " По виконавче провадження" викладено в наступній редакції: визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Суд також критично оцінює доводи сторони боржника, що державний виконавець невірно нараховувала заборгованість, виходячи з нарахування мінімального розміру аліментів по 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Суд вважає, що боржник невірно розуміє зміст рішення суду, оскільки законодавець передбачив мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менший, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так як аліменти стягуються на двох дітей, то борг нараховуєьбся виходячи з 30 % на кожну дитину.

Щодо зарахування в рахунок аліментів грошових коштів сплачених на картковий рахунок старшої доньки ОСОБА_7, суд зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Матеріали справи не містять даних, які б підтвердили, що стягувач надавала згоду на сплату аліментів на картковий рахунок доньки, що свідчило б про зміну способу стягнення аліментів.

Усна домовленість ОСОБА_5 із ОСОБА_7 про одержання коштів від ОСОБА_1 на картковий рахунок останньої, про що показала свідок ОСОБА_7, не може бути оцінено судом в якості належного порядку зміни способу стягнення аліментів.

До того ж покази свідка ОСОБА_7, що частину коштів вона надавала матері в рахунок аліментів на утримання молодшої сестри, не підтверджено іншими доказами, та судом оцінюється критично, оскільки вона є зацікавленою особою зі сторони боржника.

Доводи представника боржника, що ОСОБА_7 має право самостійно розпоряджатися аліментами, не заслуговують на увагу, так як ч.2 ст. 179 СК України передбачено право батьків, або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Враховуючи, що аліменти були стягнуті на користь матері, то остання і має право розпоряджатися отриманими аліментами.

Також суд не вважає аліментами кошти, сплачені ОСОБА_1 за комунальні послуги, оскільки з наданих ним письмових доказів не вбачається, що вони сплачені в рахунок аліментів.

Разом з тим, суд вважає неправомірними дії державного виконавця в частині нарахування заборгованості за період з червня 2010 року по листопад 2018 року, тобто більш ніж за три роки, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом»якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року по справі № 1-7/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час якого вони настали або мали місце.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч.1 ст. 194 СК України в редакції станом на 30.06.2010 року, яка діяла на момент виникнення цивільних відносин, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання.

Положення ч.1 ст. 194 СК України, які застосовані державним виконавцем, які передбачають стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання, набрали чинності з 28.08.2018 року згідно Закону № 2475-VIII від 03.07.2018 року.

Враховуючи, що аліментні відносини між сторонами виникли у червні 2010 року, при обрахуванні періоду, за який стягується заборгованість, державний виконавець мав керуватися Законом України «Про виконавче провадження» в редакції станом на 30.06.2010 року, тобто нараховувати заборгованість не більше ніж за три роки.

За таких обставин, скарга в частині скасування довідки розрахунку заборгованості з вищенаведених підстав є обґрунтованою та підлягає задоволенню

З огляду на викладене, вимога про зобов»язання державного виконавця здійснити новий розрахунок підлягає частковому задоволенню в частині періоду, за який необхідно стягувати аліменти, а саме за останні три роки, що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання без урахування наданих ОСОБА_1 квитанцій про перерахунок коштів на ім»я ОСОБА_7.

Доводи представника стягувача, що розмір заборгованості може бути оспорений лише у позовному порядку спростовуються її ж твердженнями, що спір про розмір аліментів може бути розглянутий в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, який встановлює судовий контроль за виконанням судових рішень. Така позиція викладена і в п.26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність» державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах».

В частині скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - 50 відсотків.

Враховуючи, що судом скасовано довідку-розрахунок заборгованості від 21.10.2018 року, відповідно до якої станом на 01.11.2018 року борг за аліментами становив 63 855 грн. 53 коп., а у постанові про звернення стягнення на заробітну плату від 11.10.2018 року зазначено борг станом на 11.10.2018 року у сумі 129 785 грн. 34 коп., який не підтверджено належними та допустимим доказами, суд приходить до висновку про скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату до моменту проведення перерахунку заборгованості за аліментами.

Суд зазначає, що у вказаній постанові звернуто стягнення на заробітну плату у розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу 129 785 грн. 34 коп. Такий розмір відрахувань може бути визначений в разі підтвердження наявної заборгованості по аліментах. Оскільки судом зобов»язано державного виконавця здійснити перерахунок боргу по аліментах, а тому наявність заборговансті не підтверджена, на думку суду стягнення аліментів у розмірі 50 % від заробітної плати є передчасним.

З огляду на викладене, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.10.2018 року по ВП № 57170102 у розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу підлягає скасуванню.

Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і доводи представника стягувача про пропуск строку звернення до суду зі скаргою, оскільки ч.1 ст.449 ЦПК України передбачено подання скарги до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Боржник отримав довідку-розрахунок 30.10.2018 року, що не спростовано державним виконавцем, до суду звернувся 08.11.2018 року, тобто у десятиденний строк.

Обізнаність боржника про наявність виконавчого провадження та наявність постанови про арешт майна, не підтверджує того, що йому було відомо про нарахування заборгованості саме у сумі 63 855, 53 грн., яку він і оскаржує до суду.

Керуючись ст.ст.447-453 ЦПК України,суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_3 на рішення та дії державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4, щодо накладення арешту та нарахування заборгованості по аліментах задовольнити частково.

Постанову про арешт майна боржника по ВП № 57170102 від 17.09.2018 року державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4 скасувати.

Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника по ВП № 57170102 від 11.10.2018 року по ВП № 57170102 від 11.10.2018 року державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4 скасувати.

Довідку-розрахунок заборгованості по сплаті аліментів від 21.10.2018 року державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4- скасувати.

Зобов»язати державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтави ГТУЮ в Полтавській області ОСОБА_4 здійснити новий розрахунок заборгованості по аліментам у ВП № 57170102 за останні три роки, що передували пред»явленню виконавчого листа до виконання без урахування доказів боржника про добровільну сплату аліментів на утримання дитини.

В задоволенні іншої частни скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м.Полтави протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.І.Савченко