Справа № 500/7165/18
Провадження № 2/500/3377/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючого - судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання - Аубекерової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

18.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є однією ж і тією ж особою; визнати за ним, в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на: 7/8 часток земельної ділянки від загальної площі 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства; 4/15 часток майнового паю (свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4); 71/240 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в рівних частках кожному, крім того земельна ділянка та майновий пай, що входять до складу спадкового майна належать ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай. Відповідно до заповіту від 09.09.2003 року, ОСОБА_8 заповів належну йому земельну ділянку площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Відповідно до заповіту від 12.05.2006 року, ОСОБА_8 заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку, що розташована там же - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частці. ОСОБА_7 прийняла обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка, що складає 1/20 частку. Спадщина у вигляді майнового паю не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8, являються дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_3, син ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; 1/5 часток майнового паю; земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до заповіту від 31.03.2007 року, ОСОБА_7 заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту від 28.10.2014 року, ОСОБА_7 заповіла земельну ділянку площею 1,00 га, кадастровий номер НОМЕР_5, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 20.09.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 05.08.2002 року № 603/А-2002 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3, як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку. ОСОБА_4, у встановлений законом строк подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тобто її частка за заповітом переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними. ОСОБА_3 прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутня підстава зміни прізвища спадкодавця з «ОСОБА_7» (за свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_7) на «ОСОБА_7» (за свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8); на присадибну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній; немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. 28 жовтня 2014 року за №3912, на всю земельну ділянку тільки на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що є спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, як особа з інвалідністю І групи, - син померлої ОСОБА_3, який прийняв спадщину.

03.12.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просить визнати за нею в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на 7/8 часток земельної ділянки від загальної площі 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_9, виданий 02.04.2003 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-169); 7/15 часток майнового паю (свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4); 49/120 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 свої вимоги мотивує тим, що житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7, в рівних частках кожному, крім того земельна ділянка та майновий пай, що входять до складу спадкового майна належать ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 помер, після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою:АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай. Відповідно до заповіту від 09.09.2003 року, ОСОБА_8 заповів належну йому земельну ділянку площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Відповідно до заповіту від 12.05.2006 року, ОСОБА_8 заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку, що розташована там же - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частці. ОСОБА_7 прийняла обов'язкову частку у спадщині після смерті чоловіка, що складає 1/20 частку. Спадщина у вигляді майнового паю не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8, являються дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_3, син ОСОБА_1, донька ОСОБА_2, донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна: 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1; 1/5 часток майнового паю; земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до заповіту від 31.03.2007 року, ОСОБА_7 заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, в рівних частках кожному. Відповідно до заповіту від 28.10.2014 року, ОСОБА_7 заповіла земельну ділянку площею 1,00 га, кадастровий номер НОМЕР_5, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 20.09.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 05.08.2002 року № 603/А-2002 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3, як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку. ОСОБА_4, у встановлений законом строк подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тобто її частка за заповітом переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними. ОСОБА_3 прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутня підстава зміни прізвища спадкодавця з «ОСОБА_7» (за свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_7) на «ОСОБА_7» (за свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8); на присадибну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній; немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_10 28 жовтня 2014 року за №3912, на всю земельну ділянку тільки на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що є спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, як особа з інвалідністю І групи, - син померлої ОСОБА_3, який прийняв спадщину.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.2018 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно був прийнятий до свого провадження та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно.

Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти задоволення зустрічних позовних вимог.

Представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні та зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, первісні та зустрічні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, первісні та зустрічні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні позовні вимоги та позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Так, в судовому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_7, ОСОБА_8, віком 22 року, та ОСОБА_7, віком 20 року, 28.01.1952 року уклали шлюб про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №21; згідно наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ім'я власника зазначено ОСОБА_7 згідно записів будинкової книги на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за вказаною адресою значиться зареєстрованою ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1; згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт того, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є однією ж і тією ж особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу Укараїни - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_7, оскільки був придбаний ОСОБА_8 на підставі договору купівлі - продажу від 05.11.1974 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_12, зареєстрованого в реєстрі за № 2-5998, в період шлюбу, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу № НОМЕР_7. Відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію об'єкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекція України від 30 липня 2012 року, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Згідно технічного паспорта на житловий будинок № 6 по вул. Повстанській в м. Ізмаїлі Одеської області, вищевказаний житловий будинок побудований у 1971 році, роки побудови надвірних споруд та господарських будівель - 1971 рік, 1986 рік.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_8 належить зокрема:

- 1/2 частки житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1;

- земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_9, виданого 02.04.2003 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-169;

- майновий пай на підставі свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4.

Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11, виданого 01.02.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_8 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до ч. 2 ст. 1236 ЦК України - заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до заповіту від 09.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрованого в реєстрі за № 4681, ОСОБА_8 заповів належну йому земельну ділянку площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Частиною 2 статті 1254 ЦК України визначено, що заповідач має у будь - який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Відповідно до заповіту від 12.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_14, зареєстрованого в реєстрі за № 2820, ОСОБА_8 заповів належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку, що розташована там же - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, в рівних частках кожному, тобто по 1/4 частці.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54260793 від 28.11.2018 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М., заповіти ОСОБА_8 від 09.09.2003 року, зареєстрований за № 4681 та від 12.05.2006 року, зареєстрований за № 2820, чинні.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

ОСОБА_3, як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку у спадковому майні, а саме: земельній ділянці площею 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_12, виданим 17.02.1999 року, безстроково.

Дружина спадкодавця ОСОБА_7 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки на час відкриття спадщини була непрацездатною за віком.

Розмір обов'язкової частки ОСОБА_7 складає 1/20 частку, яка була розрахована наступним чином: у разі спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8, до спадкування закликались би його діти ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_7, частки кожного були б по 1/5, обов'язкова частка 1/5:2=1/10, а у спадковому майні, яке складається з 1/2 частки житлового будинку - 1/20 частка (1/2:5=1/10:2=1/20).

ОСОБА_5 від прийняття спадщини за заповітом відмовився.

Статтею 1245 ЦК України визначено, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом.

Спадщина у вигляді майнового паю не охоплена заповітом, а отже спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Спадкоємцями за законом відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4, являються:

- дружина ОСОБА_7, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, повторно виданого 23.11.2016 року;

- син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_13

- син ОСОБА_1, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_14;

- донька ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_15 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_16;

- донька ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_17 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_18.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_3 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджено будинковою книгою, тобто вважається таким, який прийняв спадщину.

Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у встановлений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, яка складається з наступного майна:

- 11/20 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (1/2 частка на праві спільної сумісної власності подружжя, 1/20 обов'язкова частка за заповітом, яку ОСОБА_7 прийняла, але юридично не оформила після смерті чоловіка ОСОБА_8);

- 1/5 часток майнового паю;

- земельної ділянки площею 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий 20.09.2005 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.05.521.00115, кадастровий номер земельної ділянки - НОМЕР_5).

Відповідно до заповіту від 31.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1557, ОСОБА_7 заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось і із чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом на день смерті буде мати право - ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, в рівних частках кожному.

Відповідно до заповіту від 28.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3912, ОСОБА_7 заповіла земельну ділянку площею 1,00 га, кадастровий номер НОМЕР_5, надану для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, належну їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 20.09.2005 року на підставі розпорядження Ізмаїльської районної державної адміністрації від 05.08.2002 року № 603/А-2002 - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 47989917 від 07.06.2017 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_15, заповіти ОСОБА_7 від 31.03.2007 року, зареєстрований за № 1557 та від 28.10.2014 року, зареєстрований за № 3912, чинні.

ОСОБА_3, як особа з інвалідністю І групи, відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, має право на обов'язкову частку, що підтверджено пенсійним посвідченням № НОМЕР_12, виданим 17.02.1999 року, безстроково.

Розмір обов'язкової частки ОСОБА_3 складає 1/8 частку, яка була розрахована наступним чином: у разі спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7, до спадкування закликались би її діти ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, частки кожного були б по 1/4, обов'язкова частка 1/4:2=1/8.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України - якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними.

ОСОБА_4, у встановлений законом строк подала до Ізмаїльської державної нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, тобто її частка за заповітом переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними.

ОСОБА_3 прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. № 853/02-14 від 26.07.2018 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що відсутня підстава зміни прізвища спадкодавця з «ОСОБА_7» (за свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_7) на «ОСОБА_7» (за свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8); на присадибну земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_1 Державний акт на право власності на земельну ділянку відсутній; немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. 28 жовтня 2014 року за №3912, на всю земельну ділянку тільки на ім'я ОСОБА_1, у зв'язку з тим, що є спадкоємець на обов'язкову частку у спадщині, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, як особа з інвалідністю І групи, - син померлої ОСОБА_3, який прийняв спадщину.

Приймаючи до уваги, що в зв'язку з тим, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним та за зустрічним неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 16, 76, 200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1225, 1233, 1234, 1241, 1261, 1268, 1269, 1270, 1275 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_19 виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 10.06.2002 року, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3) про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є однією ж і тією ж особою.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2), в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на:

- 7/8 часток земельної ділянки від загальної площі 1,00 га, яка розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданий 20.09.2005 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.05.52100115, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5);

- 4/15 часток майнового паю (свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4);

- 71/240 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) до ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2), ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_19 виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 10.06.2002 року, місце проживання: АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3, місце проживання: АДРЕСА_3), ОСОБА_5 (паспорт НОМЕР_20 виданий 27.04.2007 року, код підрозділу 770-116, місце проживання: АДРЕСА_4) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1), в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті батька ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та після смерті матері ОСОБА_7, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на:

- 7/8 часток земельної ділянки від загальної площі 3,60 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства (Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_9, виданий 02.04.2003 року Ізмаїльською районною держадміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-169);

- 7/15 часток майнового паю (свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4);

- 49/120 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 14.12.2018 року.

Суддя: О.Я.Присакар