Справа № 604/435/18
Провадження № 2/604/230/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого судді Сташківа Н.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кияшко М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернувся в суд з позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (Генеральна угода) №б/н від 12 листопада 2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6156,97 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається з заяви позичальника, Генеральної угоди разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами та ОСОБА_2. Всупереч умовам договору кредиту відповідач зобовязання щодо повернення кредиту, відсотків, а також інших витрат, відповідно до умов угоди не виконав, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23431,25 грн, яка складається з наступного: 6012,39 грн заборгованість за кредитом, 5562,07 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 9860,09 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди 1996,70 грн; та судові витрати у розмірі 1762 грн.

У судове засідання представник Позивача не зявився, однак подав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявилася, не повідомивши про причину неявки, відзиву не подала. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов частково підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань.

12 листопада 2012 року Відповідач отримала кредит у розмірі 6156,97 грн в ПАТ КБ «Приватбанк» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір складається з заяви позичальника, Генеральної угоди разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами та ОСОБА_2.

Відповідно до п. 2.1. Генеральної угоди, банк надає позичальнику терміновий кредит у розмірі 6156,98 грн. на 24 місяці з 12 листопада 2012 року по 30 листопада 2014 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 6156,98 грн. в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплаті процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у вказані в заяві, Умовах і правилах строки.

Генеральна угода підписана особисто відповідачем, і в цій заяві зазначено, що ОСОБА_1 ознайомилася та погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Своїм підписом вона підтвердила факт про надану їй повну інформацію про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, відповідно до ст. ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Всупереч вказаним вимогам закону ОСОБА_1 умов договору належним чином не виконувала.

Зокрема, як слідує з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 12 листопада 2012 року, станом на 29 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитом складає 23431,25 гривень

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до п. 2.1.1.12.6. Умов та правил надання банківських послуг, за користування Кредитом і ОСОБА_3 нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 2.1.1.5.6 умов боржник зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Як слідує з розрахунку заборгованості за договором б/н від 12 листопада 2012 року, станом на 29 березня 2018 року заборгованість ОСОБА_1 за процентами становить 5562,07 гривень.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, та встановлений договором розмір нарахованих процентів.

Зазначених вимог закону ОСОБА_1 належним чином не виконала, заборгованість за кредитним договором та суми нарахованих процентів не сплатила.

Відповідно до ст. 550 ЦК України, незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, у нього виникає право на неустойку (штраф, пеню).

З цих підстав позивач має право на одержання від відповідача неустойки за прострочення сплати обумовлених договором платежів.

Згідно з п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені пп.2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов і правил, позичальник сплачує банку пеню, яка розраховується наступним чином: базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії.

Як установлено з наданого позивачем розрахунку, за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором ОСОБА_1 нараховано пеню у розмірі 9860,09 гривень, а також штраф в розмірі 1996,70 гривень.

При вирішенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу і пені суд виходить з такого.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами та Правилами надання банківських послуг, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1. передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором, унаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за інші правопорушення: один із них - несвоєчасне повернення кредиту, процентів за користування кредитом та комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічні правові позиції висловлені ВСУ у постановах від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року №347/1910/15-ц, які в силу вимог ст.263 ЦПК України мають враховуватися судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням зазначених мотивів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості в частині нарахування суми боргу з урахуванням штрафу в розмірі 1996,70 гривень, оскільки його одночасне застосування разом з пенею є порушенням вищевказаних вимог законодавства щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 21434,55 гривень, з яких: 6012,39 заборгованість за кредитом, 5562,07 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 9860,09 гривень заборгованість за пенею та комісією.

Крім того, в силу положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 527, 530, 550, 625, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 95, 223, 263, 265, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки с. Супранівка, Тернопільської області, паспорт серії МС 358771, виданий Підволочиським РВ УМВСУ в Тернопільській області 27 жовтня 1998 року; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, МФО №305299, рах. 3111) заборгованість в розмірі 21 434 (двадцять одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні 55 (пятдесят пять) копійок ( з яких: 6012,39 заборгованість за кредитом, 5562,07 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом; 9860,09 гривень заборгованість за пенею та комісією) та 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Н.Б. Сташків