Номер провадження: 22-ц/785/1968/18
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2018 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача комунального підприємства «Одесміськелектротранс»

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року (в складі судді Кравчук Т.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Одесміськелектротранс», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування збитків,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

08.12.2015 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до комунального підприємства «Одесміськелектротранс» (далі-КП) про відшкодування збитків, а саме: стягнення матеріальної шкоди в розмірі 149 017 гривень; стягнення 5 000 гривень моральної шкоди і стягнення 1 000 гривень франшизи.

Позов обґрунтовано наступним.

08.07.2015 року о 9 годині 30 хвилин на вул. Миколаївська дорога в м. Одесі ОСОБА_4, керуючи автобусом БАЗ НОМЕР_2, не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген» № НОМЕР_1 під керуванням позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) автомобіль «Фольксваген» № НОМЕР_1, власником якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси водій ОСОБА_4 визнаний винний у скоєнні ДТП. Відповідач застрахував свою відповідальність у ПАТ «Європейський страховий союз», який відшкодував позивачу страхове відшкодування в розмірі 49 000 гривень, крім того, відповідач повинен сплатити 1 000 гривень франшизи. Розмір матеріального збитку, заподіяного автомобілю позивача за звітом про оцінку автомобіля від 06.08.2015 року становить 198 017,39 гривень.

Посилаючись на те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, через затримку відшкодування шкоди позивач немало нервував, неправомірні дії відповідача призвели до спричинення моральної шкоди, остаточно уточнивши позов, позивач просив стягнути на відшкодування матеріальної шкоди 137 976 гривень, моральної шкоди 5 000 гривень і 1 000 гривень франшизи.

Представник відповідача в суді першої інстанції позов визнав частково в розмірі 62 787,27 гривень та 1 000 гривень франшизи.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.10.2017 року позов задоволено частково: суд стягнув з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди 62 787,27 гривень і франшизу в розмірі 1 000 гривень, а також судові витрати в розмірі 637,87 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на те, що, що рішення не відповідає фактичним матеріалам справи.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга позивача зазначає: ОСОБА_4, керуючи автобусом БАЗ НОМЕР_2, скоїв ДТП і визнаний винним; відповідач застрахував свою цивільну відповідальність, відповідно до поліса страхування франшиза становить 1 000 гривень, а сума відшкодування в розмірі 49 000 гривень буде значно меншою, ніж розмір заподіяного матеріального збитку; суд не взяв до уваги рахунок на запчастини та ремонт автомобіля в розмірі 189 976 гривень із посиланням на те, що вартість ремонту автомобіля проведена без врахування фізичного зносу запчастин автомобіля; якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі нової модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації; зношеність майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна у разі відшкодування збитків; власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди; якщо цивільна відповідальність заподіювача була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку; розрахунок повинен здійснюватись відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі-Методика); вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку, це та сума, яку за законом має сплатити страховик як страхове відшкодування; відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої неї шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, тобто на страхувальника покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність; суд призначив судову авто товарознавчу експертизу і за висновком експертизи №5021 від 06.01.2017 року розмір відновлювального ремонту становить 190 325,65 гривень, тоді як позивач визначив збитки в розмірі 186 976 гривень.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Представник відповідача КП надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи: суд не взяв до уваги рахунок на запчастини та ремонт автомобіля в розмірі 189 976 гривень через те, що вартість ремонту автомобіля проведена без врахування фізичного зносу запчастин автомобіля; відповідно до 2.4 Методики - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості); п.2.4 Методики визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається, як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ; відповідно до п. 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається, як сума вартості відновлювального ремонт, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості; таким чином, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків); висновком №5021 судової авто товарознавчої експертизи врахований коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Фольксваген» № НОМЕР_1, крім того, зазначено, що кузовні складові КТЗ відновлювалися ремонтом; відповідно до наданого позивачем рахунку №1439 від 01.093.2016 року, загальна вартість запчастин та ремонту автомобіля позивача становить 186 976 гривень; позивач, надавши рахунок, не надав докази на підтвердження реальної вартості деталей та ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля; згідно із п.п. 7.20, 7.21 Методики, вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування; вартість технічно справних складників визначається відповідно до п.7.36 та пп. 8.5.10-8.5.12 пункту 8.5 Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов'язаних з їх продажем у регіоні, суми податків, зборів, інших обов'язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку; зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки; з наданого позивачем рахунку №1439 не вбачаються зазначені вимоги, що є порушенням п.п.7.20, 7.21 Методики; витрати на роботу не містять належного калькуляційного вирахування, що ставить під сумнів їх належний розмір; суд дійшов правильного висновку щодо розміру грошових коштів, які мають бути сплачені відповідачем з урахування страхового відшкодування в розмірі 49 000 гривень; ні апеляційна скарга, ні позовна заява не містять належних обґрунтувань спричинення моральної шкоди.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

08.07.2015 року о 9 годині 30 хвилин на вул. Миколаївська дорога в м. Одесі ОСОБА_4, керуючи автобусом БАЗ НОМЕР_2, не врахував дорожньої обстановки, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Фольксваген» № НОМЕР_1 під керуванням позивача ОСОБА_5 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП) автомобіль «Фольксваген» № НОМЕР_1, власником якого є позивач, зазнав механічних пошкоджень. (а.с.7,90).

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.08.2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення (а.с.7).

Відповідач застрахував свою відповідальність у ПАТ «Європейський страховий союз», ліміт відповідальності страхувальника становить 50 000 гривень, франшиза становить 1 000 гривень. 03.11.2015 року ПрАТ «Європейський страховий союз» повідомив ОСОБА_2 про узгодження розміру страхового відшкодування в розмірі 49 000 гривень (а.с.6).

ОСОБА_4, водій відповідача, звільнений з роботи 10.02.2016 року (а.с.77).

Відповідно до висновку №5021 від 06.01.2017 року судової автотоварознавчої експертизи, розмір матеріальних збитків (вартість матеріального збитку), завданих 08.07.2015 року внаслідок ДТП власнику автомобіля «Фольксваген» № НОМЕР_1 дорівнює 111 787,27 гривень (а.с.169-183).

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон), Методикою.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняю чи позов частково в розмірі 62 787,27 гривень матеріальної шкоди і в розмірі 1 000 гривень франшизи виходив з того, що вимоги є обґрунтованими та доведеним саме в цій частині (а.с.216-219).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині зважаючи на наступне.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (ст. 1188 ч.1 п.1 ЦК України).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,

зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону).

З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, що розмір матеріальних збитків (вартість матеріального збитку), завданих 08.07.2015 року внаслідок ДТП власнику автомобіля «Фольксваген» № НОМЕР_1 становить 111 787,27 гривень

Зважаючи на те, що позивач має право на страхове відшкодування в розмірі 49 000 гривень, крім того має право на виплату йому 1 000 гривень франшизи, відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), тобто 62 787,27 гривень (111 787,27-49 000) і 1 000 гривень франшизи.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи позивача у скарзі про те, що: суд не взяв до уваги рахунок на запчастини та ремонт автомобіля в розмірі 189 976 гривень; якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі час тини, у тому числі нової модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації; зношеність майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна у разі відшкодування збитків; власника пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди; якщо цивільна відповідальність заподіювача була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку; розрахунок повинен здійснюватись відповідно до Методики; вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку, це та сума, яку за законом має сплатити страховик як страхове відшкодування; суд призначив судову авто товарознавчу експертизу і за висновком експертизи №5021 від 06.01.2017 року розмір відновлювального ремонту становить 190 325,65 гривень, тоді як позивач визначив збитки в розмірі 186 976 гривень, - не заслуговують на увагу.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості), п.2.4 Методики.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається, як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Відповідно до п. 8.3 Методики, вартість матеріального збитку визначається, як сума вартості відновлювального ремонт у з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості; таким чином, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), п.п.2.4, 8.3 Методики.

Висновком №5021 судової авто товарознавчої експертизи врахований коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Фольксваген» № НОМЕР_1, крім того, зазначено, що кузовні складові КТЗ відновлювалися ремонтом.

Згідно наданого позивачем рахунку №1439 від 01.093.2016 року загальна вартість запчастин та ремонту автомобіля позивача становить 186 976 гривень.

Разом з тим, позивач, надавши рахунок, не надав докази на підтвердження реальної вартості деталей та ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля.

За змістом п.п. 7.20, 7.21 Методики, вартість технічно справних складників визначається на підставі результатів їх діагностування на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві автосервісу, а у разі необхідності - дефектування.

Вартість технічно справних складників визначається відповідно до п.7.36 та пп. 8.5.10-8.5.12 пункту 8.5 Методики з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу, діагностування, дефектування, витрат, пов'язаних з їх продажем у регіоні, суми податків, зборів, інших обов'язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складників на вторинному ринку.

Зазначені витрати, окрім вартості робіт з демонтажу, діагностування, дефектування складників, мають бути задані як вихідні дані замовника оцінки або визначені залученими до оцінки фахівцями у галузі економіки.

Рахунок №1439 не містить зазначені дані, що суперечить п.п. 7.20, 7.21 Методики.

Крім того, витрати на роботу не містять належного калькуляційного вирахування, що ставить під сумнів їх належний розмір.

Апеляційна скарга позивача не містить доводів стосовно незаконності або необґрунтованості рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про відшкодування моральної шкоди.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову щодо відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 62 787,27 гривень і в розмірі 1 000 гривень франшизи

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки позивач має право на відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, суд першої інстанції захистив порушене право позивача шляхом часткового задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1 ЦПК України).

Колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги позивача, тому він не має права на відшкодування судових витрат у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду апеляційної інстанції може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 07.12.2018 року.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков