233 № 233/1537/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
13 грудня 2018 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Малінова О.С.,
за участю секретаря Аллік Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних доказів; не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, відзив на позовну заяву не подала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
Зясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 07 березня 2008 року ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, погодившись, тим самим, з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.10, 11-16).
Суд зазначає, що розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором від 07 березня 2008 року здійснено банком станом на 31 грудня 2017 року, а не станом на час смерті позичальника 10 жовтня 2014 року.
ОСОБА_2 помер 10 жовтня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-НО, № 803168 від 10 жовтня 2014 року, актовий запис № 1138(а.с.20).
Листом від 21 червня 2017 року № 862/01-16 Костянтинівська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ КБ «Приватбанк» про відсутність спадкової справи після померлого 09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 (а.с.24).
Суд також зазначає, що дата укладення договору із ОСОБА_2, яку зазначив позивача у претензії кредитора, так і дата смерті останнього, різняться із змістом позову та доданими документами.
Як вбачається з копії паспортів відповідачка ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 та була зареєстрована за однією з ним адресою - м.Костянтинівка, вул. Громова, 47/33 (а.с.17-19).
Як вбачається з листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 04 грудня 2018 року № 3041/01-09, наданого на запит суду, та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру 04.12.2018 року, в провадженні нотаріальної контори немає спадкової справи щодо майна померлого 10 жовтня 2014 року ОСОБА_2 (а.с.88-89).
В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.
Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що на відповідача ОСОБА_1, яка вважається такою, що прийняла спадщину, може бути покладено обовязок задовольнити вимоги банка в межах вартості майна, отриманого у спадщину, але, як вбачається з вищенаведеного, відсутні докази отримання відповідачкою у спадщину будь-якого майна після смерті чоловіка.
Відповідно до ч.3,4 ст.12 ЦПК України, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року суд при оцінці доказів має керуватись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series A № 25, cc. 64-65, n. 161). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Проаналізувавши наведені докази з точки зору їх належності, допустимості, а їх сукупність з точки зору достатності та у взаємозвязку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову до ОСОБА_1, оскільки позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідач успадкувала певне майно після смерті чоловіка ОСОБА_2 та не надано доказів на підтвердження вартості успадкованого майна.
Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 526, 527, 1054, 1218, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 78,80,81, 259,263, 264, 265, 280-282 ЦПК України , -
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя