Справа № 369/7069/18
Провадження № 2/369/2847/18
РІШЕННЯ
Іменем України

26.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
Головуючої судді: Дубас Т.В.,
при секретарі Ріпка Л.Ю.,
за участю представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання права користування квартирою,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_3 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Киїської області з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він офіцер запасу, підполковник ОСОБА_3 , ветеран збройних сил України, перебуває на квартирному обліку житлової комісії гарнізону м. Києва з 10.09.1992 р.
25 квітня 2018 року позивач отримав листа начальника Головного квартирна- експлуатаційного управління Збройних Сил України про відмову в наданні постійного житла.
У травні 2016 року житловою комісією Київського КЕУ і житловою комісією гарнізону м. Києва було прийнято рішення щодо надання позивачу постійної двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , але це рішення не було погоджено юридичним департаментом Міністерства оборони. У листопаді 2017 року на його прохання Київським КЕУ було здійснено резервування квартири до прийняття рішення судом, але потім було проведено перерозподіл. Житла по теперішній позивч не отримав.
Раніше позивач мав двокімнатну квартиру в м. Чортків Тернопільської області, яку потім здав до фонду Міністерства оборони України згідно зі встановленим порядком, довідка №107.
З 31.08.1992 р. по 14.07.2001р. проходив службу у м. Бориспіль на посадах від штурмана літака ТУ-134А до штурмана авіаційної бригади, що забезпечує перевезення керівного складу Міністерства оборони та генерального штабу Збройних сил України. Військовий штурман першого класу. Штурман-інструктор.
З 1996 року безпосередньо був штурманом літака ТУ-134А, виконував завдання державного значення до країн колишньої Югославії. Учасник бойових дій.
На підставі листа заступника начальника головного управління полковника Прогонюк С.Т. № 305/110/7151 від 26.02.2005 р. була перевірена облікова справа і розглянута правомірність перебування на квартирному обліку для отримання житла за рахунок фонду Міністерства оборони України прокуратурою Центрального регіону України. На підставі перевірки зроблені висновки щодо правомірності перебування позивача на квартирному обліку у житловій комісії гарнізону м. Києва після звільнення з військової служби за власним бажанням з вислугою 23 календарних роки, що підтверджено листом військової прокуратури Центрального регіону України №757 від 20.02.2006 р.
Як учасник бойових позивач має право на першочергове отримання житла.
Тому позивач просив визнати за ОСОБА_3 право користування квартирою за адресою АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити.
Представник відповідача проти вимог позову заперечував та просив в позові відмовити.
Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до Наказу Міністерства оборони України № 737 від 30.11.2011 р., житловою комісією Київського квартирно-експлуатаційного управління Попельнюк А.С. було погоджено надання постійної двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно листа начальника Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України №303/4/822 від 25.04.2018вбачається що позивач ОСОБА_3 звільнений з військової служби за власним бажанням на підставі наказу заступника Міністра оборони України - Командувача ПС Збройних Сил України від 29.06.2001, а тому правових підстав щодо залишення на квартирному обліку у військовій частині та забезпечення житлом за рахунок Міністерства оборони України не було.
Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Так, згідно з ч. 1 ст. 12 цього Закону держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК УРСР та іншими нормативно-правовими актами; порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Відповідно до п. 24 цього Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини; у рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Пунктом 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Аналогічні приписи закріплені й в п. 29 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями.
Дія п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у п. 62 Положення та ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку.
Відповідно до абз. 1 п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року №737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно ж з п. 2.19 цієї ж Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов, унаслідок чого зникла потреба в наданні житла; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, які не зазначені в абз. 1 п. 2.17 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у п. 2.18 цього розділу); обрання для місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, наведені норми Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями також не передбачають підстав для залишення позивача на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов, з огляду на його з військової служби за власним бажанням.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.

Відповідно до ст.ст.47 Конституції України, ст.ст. 43, 46 ЖК УРСР, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-82, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_3 до Київського квартирно-експлуатаційного управління про визнання права користування квартирою - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 4 грудня 2018 року.

Суддя: Дубас Т.В.