Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Бондаренко О. В. при секретарі Бондаренко Н. В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4, розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 10.10.2017 року мотивуючи тим, що 12.04.2014 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1044, згідно із яким він передав, а відповідач отримала кошти в розмірі 517000,00 грн. та зобовязалась їх повернути до 12.10.2014 року, однак не виконала умови договору і не повертає кошти, тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму коштів за договором позики в розмірі 517000,00 грн., проценти за користування грошовими коштами в порядку ст. 1048 ЦК України в розмірі 318532,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 449835,59 грн. і 3% річних в порядку ст. 625 ЦК України та судові витрати у справі.

01.11.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було відкрито провадження у справі.

03.11.2017 року судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, а саме: накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3.

21.08.2018 року згідно п.9 ч.1 Розділу 13 Перехідних положень ЦПК України, судом було постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального провадження та судове засідання для розгляду справи по суті було замінено підготовчим засіданням.

26.09.2018 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та пояснив, що відповідача знає декілька років, вона знайома із його сином, тому бувала у них вдома. Відповідач звернулась з проханням надати їй грошові кошти в позику для розвитку бізнесу, і враховуючи, що він на той час мав гроші від продажу квартири та маючи добрі відносини з відповідачем, він надав останній грошові кошти в розмірі 517000,00 грн., уклавши письмовий та нотаріально посвідчений договір. Відповідач обіцяла повернути кошти до 12.10.2014 року, однак до даного часу їх не повернула. 02.09.2017 року він звернувся до нотаріуса і склав заяву до відповідача про повернення коштів до 10.09.2017 року, однак відповідач зобовязання не виконала. Наданий відповідачем лист із розрахунками є графіком повернення коштів, але вона не повертала коштів згідно вказаного нею графіку.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити вимоги у повному обсязі та зазначила, що наданий судом строк для вирішення питання мирним шляхом за заявами сторін позитивного результату не дав, відповідач так і не повернула позивачу кошти до даного часу.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала в частині суми боргу в розмірі 517 000,00 грн. та зазначила, що дійсно уклала з позивачем договір позики і зобовязана була повернути кошти до 12.10.2014 року, а потім до 10.09.2017 року. Грошові кошти їй необхідні були для розвитку бізнесу, однак кошти не повернула, оскільки їй також не повертають кошти за договором позики. Між нею та позивачем була усна домовленість про сплату процентів за користування коштами в розмірі 2% від суми позики 25 числа кожного місяця, що вона і виконувала в період з травня 2014 року по вересень 2014 року, що підтверджено листом розрахунком. Також, вона повернула 3500 доларів США 25.06.2017 року та ще деякі кошти, але не памятає у якому розмірі, в рахунок позики, однак розписок про отримання позивачем коштів ( частини позики та процентів) не складали.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав відповідача.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що 20.04.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 1044 (а.с.69), відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримала, кошти в розмірі 517000, 00 грн., що еквівалентно 48000 доларів США, зі строком повернення до 12.10.2014 року.

02.09.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_3 із заявою, яка посвідчена приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрована в реєстрі за № 4579 (а.с.70), згідно якої просив повернути йому позичені кошти в строк до 10.09.2017 року.

Відповідач ОСОБА_3 у визначений строк кошти позивачу не повернула, тому ОСОБА_1 10.10.2017 року звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас , договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обовязків ( ст.11 ЦК України).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник забовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики)... Договір позики є укладеним з моменту передання грошей...

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі... На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику... у такій самій кількості..., що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.3 ст. 545 ЦК України, наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.

Отже, враховуючи, що борговий документ був наданий позивачем, відповідач свої зобовязання за договором не виконала та визнала дані обставини в судовому засіданні.

Відповідно до ст.610 ЦК України: невиконання зобов'язання є порушенням зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст..612 ЦК України).

Позивачем доведено факт укладення договору позики, факт отримання відповідачем коштів та порушення нею зобовязання щодо повернення коштів, відповідач в судовому засіданні позов визнала в частині суми боргу в розмірі 517 000,00 грн.

Відповідач заперечуючи проти позову вказала на те, що вона повертала позивачу відсотки за користування коштами і частину позики та надала до суду копію розрахунків щодо повернення грошових коштів ( а.с. 71), однак вказаний доказ суд не приймає до уваги, оскільки він не узгоджується з договором позики грошових коштів в якому відсутні умови щодо сплати відсотків за користування коштами і даний доказ не підтверджує обставин щодо повернення коштів, оскільки не містить відомостей щодо отримання позивачем коштів за договором позики.

У відповідності до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування грошовими коштами в розмірі 318532,90 грн., суму інфляційний втрат в розмірі 449 835,59 грн. та 3 % річних в розмірі 46 402,52 грн. за період з 13.10.2014 року по 08.10.2017 року.

Оскільки розмір процентів за користування грошовими коштами у договорі позики не був визначений, то згідно норм ч.1 ст.1048 ЦК України він визначається на рівні облікової ставки НБУ, яка становить: з 13.08.2013 року 6,5% річних, 15.04.2014 року 9,5% річних, з 17.07.2014 року 12,5% річних, з 13.11.2014 року 14,0% річних, з 06.02.2015 року 19,5% річних, з 04.03.2015 року 30% річних, з 28.08.2015 року 27% річних, з 25.09.2015 року 22% річних, з 30.10.2015 року 22% річних, з 18.12.2015 року 22% річних, з 29.01.2016 року 22% річних, з 04.03.2016 року 22% річних, з 22.04.2016 року 19% річних, з 27.05.2016 року -18% річних, з 24.06.2016 року 16,5% річних, з 29.07.2017 року 15,5% річних, з 16.09.2016 року 15% річних, з 28.10.2016 року 14% річних, з 09.12.2016 року 14% річних, з 27.01.2017 року 14% річних, з 03.03.2017 року 14% річних, з 14.04.2017 року 13% річних, з 26.05.2017 року 12,5% річних, з 07.07.2017 року 12,5% річних, з 03.08.2017 року 12,5% річних, з 14.09.2017 року 12,5% річних.

Тобто, за період з 12.04.2014 року по 08.10.2017 року розмір процентів за користування грошовими коштами визначений на рівні облікової ставки НБУ становить -318 532,90 грн.

Щодо визначення розміру 3 % річних, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми коштів в розмірі 46 402,52 грн. з розрахунку: 517000 грн. (3%) х 1092 ( кількість днів прострочення) / 365.

Щодо суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1282-XII ( в ред.. від 03.07.1991 року), індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Жовтень 2014 року індекс інфляції (102,4%), розрахунок (517000 грн. х 102,4%)/100-517000,00 =12 408 грн.;

Листопад 2014 року індекс інфляції (101,9%), розрахунок (517000 грн. х 101,9%)/100-517000,00 =9 823 грн.;

Грудень 2014 року індекс інфляції (103%), розрахунок (517000 грн. х 103%)/100-517000,00 =15 510 грн.;

Січень 2015 року індекс інфляції (103,1%), розрахунок (517000 грн. х 103,1%)/100-517000,00 =16 027 грн.;

Лютий 2015 року індекс інфляції (105,3%), розрахунок (517000 грн. х 105,3%)/100-517000,00 =27 401 грн.;

Березень 2015 року індекс інфляції (110,8%), розрахунок (517000 грн. х 110,8%)/100-517000,00 =55 836 грн.;

Квітень 2015 року індекс інфляції (114%), розрахунок (517000 грн. х 114%)/100-517000,00 =72 380 грн.;

Травень 2015 року індекс інфляції (102,2%), розрахунок (517000 грн. х 102,2%)/100-517000,00 =11 374 грн.;

Червень 2015 року індекс інфляції (100,4%), розрахунок (517000 грн. х 100,4%)/100-517000,00 =2 068 грн.;

Вересень 2015 року індекс інфляції (102,3%), розрахунок (517000 грн. х 102,3%)/100-517000,00 =11 891 грн.;

Листопад 2015 року індекс інфляції (102%), розрахунок (517000 грн. х 102 %)/100-517000,00 =10 340 грн.;

Грудень 2015 року індекс інфляції (100,7%), розрахунок (517000 грн. х 100,7 %)/100-517000,00 =3 619 грн.

Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року в частину першу статті 4 Закону було внесено зміни та вказано, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. ( набув чинності з 01.01.2016 року)

Згідно індексу споживчих цін за період з 01.01.2016 року по 01.10.2018 року, розміщеного на сайті Міністерства фінансів України, індексація перевищувала поріг в розмірі 103 відсотка, за вказаний період лише у квітні 2016 року (103,5 %), розрахунок (517000 грн. х 103,5%)/100-517000,00 =18 095 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат в розмірі 266 772 грн., а решта сума вимог не підлягає до задоволення.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, а саме з відповідача на користь позивача стягується заборгованість за договором в розмірі 517 000,00 грн., проценти за користування коштами в розмірі 318 532,90 грн., 3% річних в розмірі 46 402,52 грн. та інфляційні втрати в розмірі 266 772 грн. за прострочення виконання зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору, який позивач сплатив при подачі позову до суду та заяви про забезпечення позову ( а.с. 1, 17), тому, з відповідача на користь позивача стягуються кошти в розмірі 7 176,34 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 526, 545, 610, 1046, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 12, 76 81, 223, 258, 259, 264 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, про стягнення боргу за договором позики, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( 04.03.1974 рік народження, ідентифікаційний номер: невідомий, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 ( 29.05.1944 рік народження, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3) кошти за договором позики від 12.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 1044, в розмірі 517000,00 грн., проценти за користування грошовими коштами в розмірі 318532,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 266772,00 грн., 3% річних в розмірі 46402,52 грн. та судові витрати в розмірі 7176,34 грн., всього 1155883,76 грн. ( один мільйон сто пятдесят пять тисяч вісімсот вісімдесят три гривні 76 копійок).

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.12.2018 року.

СуддяОСОБА_7