Номер провадження: 22-ц/785/3183/18
Номер справи місцевого суду: 495/2473/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Цюра Т. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Сегеди С.М., Кононенко Н.А.,

при секретарі: Лопотан В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛСІ» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, (паспорт серії НОМЕР_2, виданий ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві 08.06.2004 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1, на користь громадянина Ізраїлю ОСОБА_2, який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2, заборгованість за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становить 121 680 000, 00 гривень.

У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становить 121 680 000, 00 гривень - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «ОІЛСІ» подало до судуапеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку п.8 розділу Х111 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України.

15 грудня 2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу України (ред. з 18.03.2004 до 15.12.2017), відповідно до п.9 ст. 1 Перехідних положень вказаного Кодексу, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Справа розглядається апеляційним судом Одеської області, у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив рішення, що оскаржується, до утворення апеляційних судів в апеляційних округах, відповідно до вимог п. 8 ст. 1 Перехідних положень.

В судове засідання, призначене на 21 серпня 2018 року, сторони не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками про отримання судових повісток та поданими заявами про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛСІ» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року підлягає закриттю, з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 17 ЦПК України передбачає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цих норм право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення безпосередньо встановлює, змінює або припиняє права, свободи, інтереси та (або) обов'язки цих осіб.

Також пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Судом встановлено, що 03 грудня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір позики за умовами якого позивач надав, а ОСОБА_4 отримав позику в розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день укладення договору становило 35 968 500 (тридцять п'ять мільйонів дев'ятсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот) гривень, що підтверджується розпискою.

Відповідно до п. 4 цього договору позики від 03 грудня 2012 року ОСОБА_4 зобов'язався повернути позивачу отриману позику у строк до 01 червня 2016 року. Позивач свої обов'язки за укладеним договором позики виконав - надав відповідачу грошові кошти.

Відповідно до пункту 9 договору позики від 03 грудня 2012 року, підписанням цього договору ОСОБА_4 підтвердив факт одержання ним від позивача позики.

В день укладення договору позики, а саме 03 грудня 2012 року, ОСОБА_4 позивачу було видано розписку відповідно до якої, в день складання розписки, на виконання договору позики від 03 грудня 2012 року ОСОБА_4 від позивача отримано кошти, в якості позики, в сумі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день укладення договору становило 35 968 500 (тридцять п'ять мільйонів дев'ятсот шістдесят вісім тисяч п'ятсот) гривень. Отримані кошти Боржник зобов'язувався повернути до 01 червня 2016 року.

Факт отримання позики сторонами не заперечувався. Договором позики від 03 грудня 2012 року, укладеним між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4, встановлено термін виконання взятих на себе ОСОБА_4 зобов'язань - до 01 червня 2016 року.

04 грудня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики від 03 грудня 2014 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

Суд першої інстанції у своєму рішенні дійшов висновку, що ОСОБА_4 свої зобов'язання за укладеним договором позики від 03 грудня 2012 року належним чином не виконав, та в установлені договором строки грошові кошти, отримані в якості позики, не повернув, в зв'язку з чим стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становило 121 680 000, 00 гривень. У задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 03 грудня 2012 року у розмірі 4 500 000 (чотири мільйони п'ятсот тисяч) доларів США, що на день подання позову становило 121 680 000, 00 гривень відмовлено, оскільки позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з пропуском шестимісячного строку передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ОІЛСІ» звертаючись до суду з апеляційною скаргою посилався на те, що оскаржуване ним судове рішення про стягнення боргу порушує його права та інтереси, оскільки визнання Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області ОСОБА_4 боржником ОСОБА_2 на 121 680 000 грн. за фіктивним договором унеможливлює повернення ТОВ «ОІЛСІ» грошових коштів в сумі 50100 доларів США ,63центи які, за посиланням апелянта, були переплачені ОСОБА_4 за договором купівлі - продажу частки в статутному капіталі ТОВ «Ліра-2000» від 06.11.2014 року.

Однак, ТОВ «ОІЛСІ» не надав належних доказів того, що оскаржуване рішення суду якимось чином порушує права апелянта, як особи, яка не брала участі у розгляді даної справи, а посилання на те, що ОСОБА_4 заборгував товариству за договом купівлі - продажу від 06.11.2014 року 50100 доларів США ,63центи не є доказом того, що ТОВ «ОІЛСІ» може оскаржити договір позики, який був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Доводи, викладені ТОВ «ОІЛСІ» у апеляційній скарзі є надуманими, не надають останньому право, передбачене ст. 352 ЦПК України, звертатись з апеляційною скаргою на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року, оскільки оскаржуване рішення суду не порушує жодним чином законних прав та інтересів ТОВ «ОІЛСІ».

Крім того, ТОВ «ОІЛСІ» не позбавлено права звертатись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 про повернення коштів.

Таким чином, у зв'язку з тим, що ТОВ «ОІЛСІ» не є стороною у даній справи і є особою, яка не брала участі у справі, і про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, є особою, яка не має передбаченого ст. 352 ЦПК України права на апеляційне оскарження рішення суду за позовом ОСОБА_2

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після його відкриття за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

За таких підстав, апеляційний суд доходить до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ТОВ «ОІЛСІ» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного і керуючись ст. 352, п.3 ч.1. ст. 362, 367, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОІЛСІ» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2018 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко