АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/3442/18 Головуючий у 1 інстанції - Ладиченко С.В.
Унікальний №752/9230/17ц Доповідач - Панченко М.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018року м.Київ

Апеляційний суд м.Києва у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 листопада 2018року у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення надмірно виплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 і просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача надміру виплачені кошти щомісячної адресної допомоги у сумі 21.216 грн., як внутрішньо перемішеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Позивач послався на те, що відповідач ОСОБА_2, який зареєстрований у м.Донецьку, у липні 2014 року перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) у АДРЕСА_1 /а.с.11/.

21.11.2014 року, 22.05.2014 року., 23.11.2015 року, 28.01.2016 року, 23.05.2016 року відповідач звертався з відповідними заявами до Начальника Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації про надання щомісячної адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, в яких зазначав, що у своєму володінні житлового приміщення на території України, вільної від окупації, не має /а.с.12, 13, 14. 15,20/.

На підставі указаних заяв відповідачем Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, згідно своїх рішень Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, призначалася щомісячна допомога, яка, за період з 21.11.2014 року по 22.11.2016 року третьою особою Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат була виплачена у загальній сумі 21.216 грн.

В результаті перевірки достовірності відомостей заявників на отримання указаної соціальної допомоги Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації було виявлено, що відповідач має на праві приватної власності житловий будинок за адресою Київська обл. Миронівський район вул.Терніївка,№11, про наявність якого відповідач у своїх заявах про надання йому соціальної допомоги не указав.

Отже, як зазначив позивач, згідно п.5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», не має права на отримання указаної соціальної допомоги, яку отримав шляхом надання позивачу недостовірних даних, а тому, позивач вимагає ухвалити рішення про стягнення з відповідача виплачених йому коштів у загальній сумі 21.216 грн.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 22 листопада 2018року позов задоволенно /а.с.49-52/.

Судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надмірно виплачені кошти щомісячної адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг у сумі 21.216 грн.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 листопада 2018року та постановити нове рішення, яким відмовити у позові /а.с.93-95/.

Скаржник зазначав, що він дійсно, у 2008 році, придбав приватний будинок по АДРЕСА_3, в якому ніколи не проживав. В подальшому цей будинок став непридатним для проживання, у зв»язку з чим не вважав за правомірне зазначати про наявність у нього цього будинку при зверненні за вище зазначеною соціальною допомогою.

Крім того, скаржник ОСОБА_2 послався на те, що він має вік 82 роки, є інвалідом другої групи загального захворювання, має поганий зір та слух, у нього ампутована ліва нога, і крім того, має низку інших захворювань.

Послався також на те, що за адресою, яку він зазначав у заявах про виплату соціальної допомоги, як внутрішньо переміщеній особі, тобто, АДРЕСА_2, мешкають його родичі, які тимчасово його прийняли на утримання після переїзду з окупованого Донбасу, але на цей час, з липня 2017 року, за погодженням зі своїми родичами, він тимчасово проживає в пансіонаті «Життя продовжується», що розташований по АДРЕСА_4 /а.с.70/.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Отже, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з»сованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Між тим, рішеннясуду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, і ухвалене без повногоі всебічного з»ясування обставин, у зв»язку з чим, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2, відповідно до довідки від 21.11.2014 року №, виданої УПСЗН Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, є внутрішньо переміщеною особою з районів проведення антитерористичної операції, де зареєстрований у м.Донецьку/а.с.11/.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» затверджений Порядок надання такої соціальної допомоги.

21.11.2014 рокуОСОБА_2 вперше звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації з заявою про надання щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщена з районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг /а.с.12/.

В указаній заяві він власноручно зазначив, що у нього немає у володінні житлового приміщення розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції.

В подальшому,ОСОБА_2, також 22.05.2014 року, 23.11.2015 року, 28.01.2016 року та 23.05.2016 року звертався з аналогічними заявами про виплату указаної соціальної допомоги до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, в яких також, власноручно зазначав, що ні він, ні члени його сім»ї, не мають на території України, крім окупованої її частини, іншого житла, на підставі чого йому щомісячно виплачувалась соціальна допомога.

Таким чином, як слідує із позовної заяви та Довідки від 26.04.2017 року за №051-128-011 третьої сооби Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, відповідачу була виплачена за період з 21.11.2014 року по 22.11.2016 року соціальна допомога у загальній сумі 21.216 грн., що складає розмір ціни позову /а.с.26/.

В подальшому, в результаті перевірки достовірності відомостей заявників на отримання указаної соціальної допомоги Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації виявлено, що відповідач має на праві приватної власності житловий будинок за адресою Київська обл. Миронівський район вул.Терніївка,№11, про наявність якого відповідач у своїх заявах про надання йому соціальної допомоги, не указав.

Письмове звернення УПСЗН Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_2 від 22.03.2017 року про добровільне повернення незаконно отриманих коштів, не виконане/а.с.30/.

Звертаючись до суду з цим позовом, УПСЗН Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, та вимагаючи стягнення від відповідача отриманих коштів, позивач виходив з того, що указані кошти були виплачені відповідачу безпідставно, в результаті наданням ним неправдивих даних, зазначених в заявах про виплату соціальної допомоги, а тому просив стягнути зазначену суму на користь третьої сооби Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, який безпосередньо, за рішенням УПСЗН Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації, здійснював виплату відповідачу коштів.

Оскільки, як вважав суд першої інстанції, мали місце недобросовісні дії відповідача, тому дійшов висновку про задоволення позову.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався ст.1215 ЦК України, якою передбачено, що безпідставно набуте майно підлягає поверненню в результаті недобросовісності з боку набувача ОСОБА_2, як набувача соціальної допомоги у сумі 21.216 грн. за період з 21.11.2014 року по 22.11.2016 року.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечував, що у 2008 році він придбав будинок №11 по вул.Терніївка у селі Салів Миронівського району, однак ніколи там не проживав і на цей час будинок перебуває в непридатному для проживання стані.

Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», «надання щомісячної адресної допомоги внутрішно переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого вище Постановою Кабінету Міністрів України №505 від 01.10.2014 року, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім»ї має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших районах, ніж тимчасово окупована територія України, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які не придатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.».

На підтвердження своїх доводів, відносно того, що належна йому хата по вул.Терніївка,№11 у селі Салів Миронівського району Київської області є непридатною для проживання, відповідач надав суду Технічний звіт від 27.06.2018 року про проведення технічного обстеження будинку №11 по вул.Терніївка у селі Салів Миронівського району Київської області, виконаний на замовлення відповідача, експертом Тупотою Л.В. Комунального підприємства Госпрозрахункового проектно-виробничого архітектурно -планувального бюро при відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Білоцерківської районної державної адміністрації /а.с.206-228/.

Оскільки, відповідно до указаного Технічного звіту встановлено неможливість надійної та безпечної експлуатації будинку по вул.Терніївка,№11 у селі Салів Миронівського району Київської області, що належить на праві власності ОСОБА_2, тобто, встановлено непридатність для проживання цього будинку, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, висновок суду першої інстанції ґрунтується на неповно з»ясованих обставинах справи та з порушенням застосування норм матеріального права, у зв»язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.374, 376,381-384, 390 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати заочне рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 22 листопада 2018року та постановити нове рішення наступного змісту.

В задоволенні позову Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_2, третя особа Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надмірно виплачених коштів, відмовити.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 31 серпня 2018 року.

Суддя-доповідач

Судді