Дата документу 06.12.2018 Справа № 554/3894/18
Провадження № 2/554/2128/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Безуглої В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Головного управління національної поліції в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. 83) до ОСОБА_1 (Полтавська обл., Кременчуцький р-н., с. Ройове, вул. Польова, 2), ОСОБА_2 (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, бул. Пушкіна, 18, кв. 24), ОСОБА_3 (36002, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (37340, Полтавська обл., Гадяцький р-н, с. Сари) про стягнення надмірно виплачених грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2018 року позивач ГУНП в Полтавській області в особі свого представника звернувся до суду із вказаним позовом, відповідно до якого прохав стягнути на свою користь надмірно виплачені грошові кошти із ОСОБА_1 у розмірі 4150,00 грн.; із ОСОБА_2 3150,00 грн., із ОСОБА_3 - 3050,00 грн.; із ОСОБА_4 3050,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі, перебуваючи у трудових відносинах з ГУНП в Полтавській області, були відряджені до м. Горішні Плавні. Після повернення з відрядження відповідачами до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку були надані відповідні документи, що підтверджували понесені останніми витрати на проживання під час відрядження у Комунальному підприємстві готелі «Славутич» (надалі - КП готель «Славутич»). Понесені витрати з проживання були компенсовані у повному обсязі згідно з наданих відповідачами документів: посвідчень про відрядження, звітів про використання коштів, рахунків готелю на оплату та фіскальних чеків про оплату послуг за проживання. В результаті проведеного ГУНП в Полтавській області службового розслідування щодо ефективності використання бюджетних коштів на відрядження, згідно з листом КП готель «Славутич» та доданих до нього документів (рахунків на оплату послуг з проживання) позивачем було встановлено, що надані КП готель «Славутич» на запит рахунки на оплату послуг за проживання відповідачів не відповідають рахункам, що були надані до ГУНП відповідачами, а саме сума за проживання у готелі вказана менша, ніж фактично відшкодована працівникам; рахунки додані відповідачами до Звіту про використання коштів не містили підпису уповноваженої особи готелю, а містили лише печатки готелю. Оскільки кожним з відповідачів добровільно не було повернуто надмірно виплачених за проживання коштів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.05.2018 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом всіх учасників справи.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2018 р. позовну заяву за заявою позивача в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Представник позивача ОСОБА_5 06.12.2018 р. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника ГУНП в Полтавській області, позов підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити з урахуванням обґрунтувань, викладених у позові та доданих до нього документів.

Відповідачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, у судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли, відзив на позов, та жодних клопотань чи заяв до суду від останніх не надходило. У звязку із непідтвердженням відомостей про адреси зареєстрованого місця проживання вказаних відповідачів, їх виклик у судові засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України.

19.07.2018 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, заперечує в повному обсязі, прохав суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, встановив наступне.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 перебували у трудових відносинах з ГУНП в Полтавській області.

Станом на момент розгляду справи відповідачів звільнено зі служби поліції за власним бажанням, що підтверджується відповідними Витягами з Наказів (а.с. 47-48, 50).

Під час перебування у трудових відносинах, згідно з посвідченнями про відрядження та талонами посвідчення про відрядження, вбачається, що відповідачів, на виконання наказу ГУНП в Полтавській області від 02.11.2016 № 1210, для забезпечення публічної безпеки і порядку, було направлено у відрядження до м. Горішні Плавні з 03.11.2016 р. по 30.11.2016 р. терміном на 28 днів (а.с. 37, 40, 43). З доповідної записки завідувача СВА ГУНП в Полтавській області «Про встановлені порушення при проведенні позапланового аудиту ефективності використання бюджетних коштів на відрядження» від 02.11.2017 р. № 93/115/30/01-2017 вбачається, що в ході проведення аудиту було встановлено невідповідність між первинними документами про витрати на проживання у КП готель «Славутич» наданими працівниками (відповідачами у справі) та документами, що надані на запит КП готель «Славутич», а саме в частині вартості оплати за проживання. Дослідженням документів - рахунків на проживання, наданих КП готель «Славутич», було встановлено, що оплата за проживання у готелі становила 100,00 грн. за добу, а згідно наданих відповідачами рахунків на проживання 250,00 грн. за добу.

Судом встановлено, що за фактом виявлених розбіжностей у вартості проживання ГУНП в Полтавській області було проведено службове розслідування, в ході якого було опитано відповідачів, а також спеціаліста відділу бухгалтерського обліку та звітності, до повноважень якого відносилось своєчасне прийняття підтвердних документів стосовно відряджень. За результатом проведеного службового розслідування складено Висновок від 11.12.2017 р.

Згідно з Висновком службового розслідування підтверджено наявність розбіжностей в поданих працівниками фінансових документах та первинних документах КП готель «Славутич»; визначено різницю потрачених відповідачами на проживання к КП готель «Славутич» і непідтверджених грошових коштів у наступному розмірі (надмірно виплачені грошові кошти): ОСОБА_1 4150,00 грн.; ОСОБА_3 3050,00 грн.; ОСОБА_4 - 3050,00 грн. В ході проведеного опитування відповідачів під час службового розслідування останні своєї вини у виявлених розбіжностях підтвердних документів не визнали. Встановлені ГУНП різниці суми добровільно не були відшкодовані (повернуті) відповідачами.

Судом встановлено, згідно з Висновком службового розслідування, що опитана у ході службового розслідування провідний спеціаліст відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_6 ОСОБА_7 пояснила, що відповідно до затвердженої 29.05.2017 р. керівництвом ГУНП посадової інструкції до її службових обовязків входить своєчасне прийняття від працівників підтверджуючих документів стосовно відряджень, перевірка наявності відміток про прибуття та вибуття у посвідченнях про відрядження, звірка періоду відрядження, зазначеного у підтвердних документах з наказами ГКНП на відрядження, а також перевірка правильності сум, виставлених у рахунках чи квитанціях за проживання відряджених працівників ГУНП.

Факт проживання відповідачів у КП готель «Славутич» у м. Горішні Плавні у період з 03.11.2016 р. по 30.11.2016 р. підтверджений Листом КП готель «Славутич» від 25.10.2017 р. № 109; вказаний факт сторонами не оспорюється.

Відрядження це відносини між роботодавцем та працівником, направленим у відрядження, під час перебування у трудових відносинах, що регулюються, насамперед, Кодексом законів про працю.

Відповідно до ст. 121 КЗпП встановлено, серед інших, гарантію виплати працівникам, які направляються у відрядження, витрат по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

Правовідносини щодо службових відряджень для органів державної влади, підприємств, установ та організацій, які повністю або частково фінансуються за рахунок бюджетних коштів, регулюються також спеціальним законодавством: Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою Наказом Міністерства Фінансів України від 13.03.98 р. № 59 (надалі - Інструкція від 13.03.98 р. № 59), та Постановою КМУ від 02.02.2011 р. № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» (надалі Постанова КМУ від 02.02.2011 р. № 98).

Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови КМУ від 02.02.2011 р. № 98 витрати на найм житлового приміщення під час відрядження відшкодовуються за наявності оригіналів підтвердних документів (надалі - підтвердні документи).

Згідно з п. 14 Інструкції 13.03.98 р. № 59 підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв'язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - це документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну. Фіскальний звітний чек - це документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті.

Статтею 3 вказаного Закону саме на субєкта господарювання покладено обовязок провести розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, та обовязок видати особі, яка отримує послугу, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.

Відповідно до п. 17 Інструкції 13.03.98 р. № 59 після повернення з відрядження працівник зобов'язаний до закінчення п'ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню працівником до каси або зарахуванню на відповідний рахунок підприємства, що їх надало, у грошових одиницях, в яких було надано аванс, у встановленому законодавством порядку.

Судом встановлено, що після повернення з відрядження кожним з відповідачів був оформлений Звіт про використання коштів, наданих на відрядження, невикористані кошти повернуті до ОСОБА_6, а також кожним відповідачем були подані до бухгалтерії установи підтвердні документи, видані КП готель «Славутич», що підтверджували понесені витрати на проживання: рахунки готелю та фіскальні чеки.

Так, судом встановлено, згідно з завіреним печаткою КП готель «Славутич» рахунком № 003148 від 03.11.2016 р. серії А00, виданого ОСОБА_4, що вартість за проживання з 03.11.16 по 24.11.16 (22 доби) 250,00 грн. за добу, з урахуванням ПДВ (916,66 грн.), становила - 5500,00 грн. Розрахункова операція підтверджена виданим фіскальним чеком КП готель «Славутич» (оплата готівкою) від 03.11.2016 р. на загальну суму 5500,00 грн. (а.с. 41).

Згідно з завіреним печаткою КП готель «Славутич» рахунком № 003150 від 03.11.2016 р. серії А00, виданого ОСОБА_3, вартість за проживання з 03.11.16 по 24.11.16 (22 доби) 250,00 грн. за добу, з урахуванням ПДВ (916,66 грн.), становила 5500,00 грн. Розрахункова операція підтверджена виданим фіскальним чеком КП готель «Славутич» (оплата готівкою) від 03.11.2016 р. на загальну суму 5500,00 грн. (а.с. 38).

Згідно з завіреним печаткою КП готель «Славутич» рахунком № 003160 від 03.11.2016 р. серії А00, виданого ОСОБА_1, вартість за проживання з 03.11.16 по 30.11.16 (27 діб) вартістю 250,00 грн. за добу, з урахуванням ПДВ (1125,00 грн.), складала 6750,00 грн. Розрахункова операція підтверджена виданим фіскальним чеком КП готель «Славутич» (оплата готівкою) від 03.11.2016 р. на загальну суму 6750,00 грн. (а.с. 44).

На підставі перевірки спеціалістом відділу бухгалтерського обліку та звітності ОСОБА_6 в Полтавській області наданих відповідачами оригіналів підтвердних документів, відповідачам були виплачені кожному зазначені у Звіті витрати на проживання у повному обсязі, що сторонами не заперечується.

Судом встановлено, що на запит ГУНП Комунальним підприємством готель «Славутич» були надані копії рахунків, згідно з якими послуги з проживання коштували менше ніж зазначено у рахунках, що долучались відповідачами до Звіту. Рахунки не ідентичні за номером рахунку, за періодом проживання, за датою виставлення рахунку, за вартістю проживання за добу:

Відповідачу ОСОБА_4 виписаний рахунок № 003274 від 25.11.2016 р. за проживання з 03.11.16 по 25.11.16 (22 доби) по 83,33 грн. за добу, що з урахуванням ПДВ становить 2200,00 грн.

Відповідачу ОСОБА_3 виписаний рахунок № 003275 від 25.11.2016 р. за проживання з 03.11.16 по 25.11.16 (22 доби) по 83,33 грн. за добу, що з урахуванням ПДВ становить 2200,00 грн.

Відповідачу ОСОБА_1 виписаний рахунок № 004488 від 11.11.2016 р. за проживання з 04.11.16 по 30.11.16 (26 діб) по 83,33 грн. за добу, що з урахуванням ПДВ становить 2600,00 грн.

Однак, належних доказів оплати за проживання саме за вказаними рахунками (відповідно зазначеної вартості послуг 83,33 грн. за добу) не надано. Предявлений рахунок на оплату не підтверджує факт розрахункової операції між сторонами.

Натомість, оплата послуг за проживання у КП готель «Славутич» за рахунками, що надавались працівниками ГУНП (відповідачами у справі) підтверджені фіскальними чеками, виданими КП готель «Славутич» із зазначенням реквізитів установи. Належність і законність вказаного письмового доказу не спростована. Наявність фіскальних чеків про оплату послуг підтверджує факт здійснення розрахункових операцій між сторонами на оплату послуг з проживання.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Посилання відповідача на ту обставину, що рахунки, додані відповідачами до Звіту, не містять підпису чергового адміністратора КП готель «Славутич», а містять лише печатку готелю, не є підставою вважати розрахункові операції (підтверджені фіскальними чеками про оплату послуг) недійсними або невизнання витрат працівника, оскільки зазначення такого реквізиту як підпис уповноваженої особи готелю не входить до сфери відповідальності споживача послуг.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах (первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію) несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Саме на особу, яка складає такий документ, відповідно до ч. 9 ст. 9 вказаного Закону, покладений обовязок зазначити у первинному документі особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як на підставу стягнення з відповідачів коштів, позивач посилався на ст. 2013 ЦК України, яка передбачає повернення в натурі безпідставно набутого майна.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовідносин i його юридичному змісту. Тобто, вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

З урахуванням встановлених обставин справи, характеру правовідносин між сторонами, що були обумовлені наявними на той момент трудовими відносинами, враховуючи встановлення судом відсутності неправомірних дій з боку відповідачів, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачами безпідставно в розумінні статті 1212 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 КзПП, Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою Наказом Міністерства Фінансів України від 13.03.98 р. № 59; Постановою КМУ від 02.02.2011 р. № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», ст. ст. 1-5, 10, 76-82, 95, 141, 258-259, 262-265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Головного управління національної поліції в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. 83) до ОСОБА_1 (Полтавська обл., Кременчуцький р-н., с. Ройове, вул. Польова, 2), ОСОБА_2 (39600, Полтавська обл., м. Кременчук, бул. Пушкіна, 18, кв. 24), ОСОБА_3 (36002, АДРЕСА_1), ОСОБА_4 (37340, Полтавська обл., Гадяцький р-н, с. Сари) про стягнення надмірно виплачених грошових коштів відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області як суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Материнко