Провадження №2/359/1259/2018
Справа №359/1019/18
РІШЕННЯ

Іменем України

20 серпня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що на підставі заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі цього рішення відкрито виконавче провадження №53485664. Крім цього, згідно заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 січня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 також стягують аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 вересня 2016 року та до досягнення дочкою двадцяти трьох років або припинення нею навчання. З метою примусового виконання цього рішення також відкрито виконавче провадження №53485732. Зважаючи на те, що при судовому провадженні під час ухвалення вказаних рішень ОСОБА_2 не повідомляла суд про існування другої дитини. Вказана обставина призвела до того, що загальний розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання дітей становить 75% від його заробітку (доходу) (1/2 +1/4). Зважаючи на визначений Законом України «Про виконавче провадження» максимальний розмір відрахувань з заробітної плати, що становить 70%. Тому стягнення з нього аліментів у розмірі 75% відрахування з заробітку (доходу) є незаконним. Крім цього, позивач просив врахувати, що на час виникнення аліментних зобов'язань він працював в ПІІ «Амік Україна» та мав стабільний заробіток. Проте, з жовтня 2017 року ОСОБА_1 не працює та отримує допомогу по безробіттю. При цьому, ОСОБА_2 має постійну роботу та отримує соціальну допомогу на сина ОСОБА_3, дитину-інваліда. У зв'язку з тим, що грошових коштів, які залишаються у розпорядженні позивача після сплати аліментів, не вистачає для забезпечення власних нагальних потреб. Тому ОСОБА_1 просить зменшити, визначений рішеннями Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року та від 30 січня 2017 року, розмір щомісячних аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітньої дочки ОСОБА_4, до розміру 1/3 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_2 пред'явила зустрічний позов, який обґрунтувала тим, що дійсно на підставі рішень Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року та від 30 січня 2017 року з ОСОБА_1 на її користь стягуються аліменти на утримання їхніх спільних дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітньої дочки ОСОБА_4. Проте, вказаних грошових коштів не вистачає на утримання дітей. З розрахунків, наданих ОСОБА_2 вбачається, що син ОСОБА_3 потребує щомісячно близько 12800 гривень, що включає: витрати на харчування - 4000 гривень, витрати на реабілітацію - 7000 гривень, гуртки - 1000 гривень, гурток з англійської мови - 600 гривень, відвідування кінотеатру - 100 гривень, басейну - 100 гривень. В свою чергу, повнолітня дочка ОСОБА_4 щомісячно потребує лише на витрати на проїзд до вищого навчального закладу, який розташовується в м. Києві, 1674 гривень. Тому з урахуванням мінливості та нерегулярності доходу ОСОБА_1 та з метою забезпечення стабільності утримання дітей ОСОБА_2 просила визначити аліменти, які стягуються з ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 гривень щомісячно та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття та до досягнення дочкою ОСОБА_4 двадцяти трьох років або припинення навчання в КНЕУ ім. В. Гетьмана.

У судовому засідання позивач та його представник ОСОБА_7 підтримали первісний позов та просили суд його задовольнити. Водночас, заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач та її представник ОСОБА_8 підтримали зустрічний позов у повному обсязі та заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 16 січня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягують аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до дня досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

Крім цього, заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 30 січня 2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? частки від його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дочкою двадцяти трьох років або припинення нею навчання в КНЕУ ім. В. Гетьмана (а.с.5-6).

У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що у Бориспільському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Київській області перебувають два виконавчі провадження №53485664 та №53485732 (а.с.8,10).

В ході виконання вказаних виконавчих проваджень з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина та повнолітньої дочки у загальному розмірі 75% від його заробітку (доходу).

Згідно з ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.128 КЗпП України при відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Враховуючи законодавчо визначене обмеження на допустимий розмір відрахування з заробітної плати, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про неправомірність стягнення з нього аліментів у розмірі 75% від його заробітку (доходу). Оскільки, у такому разі грошові кошти, які залишають у його розпорядженні, після сплати аліментів, є недостатніми для забезпечення потреб його життєдіяльності.

Вказана обставина підтверджується довідкою про заробітну плату з останнього місця роботи позивача. Зокрема, за період з жовтня по грудень 2017 року розмір заробітної плати становив 14474 гривень 66 копійок. Тоді як сума відрахованих аліментів склала 5808 гривень 90 копійок (а.с.12).

Крім цього, з копії трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_1, вбачається, що з 17 жовтня 2017 року він перебуває на обліку в Бориспільському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю (а.с.11).

З огляду на вказані обставини, суд вважає, що після ухвалення заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 30 січня 2017 року у ОСОБА_1 змінилося його матеріальне становище.

Відповідно до положення ст.192 СК України встановлені обставини є підставою для зменшення розміру аліментів.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При вирішенні питання щодо визначення нового розміру аліментів, суд враховує, що на час розгляду справи ОСОБА_1 офіційно не працює та має на утриманні двох дітей.

Тому, суд приходить до переконання про допустимість визначення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% для дитини відповідного віку. Вказаний розмір аліментів зможе забезпечити дитині необхідні умови для фізичного та духовного розвитку. Крім цього, забезпечить рівність умов щодо матеріального утримання дітей: неповнолітнього ОСОБА_3 та повнолітньої ОСОБА_4, а також сприятиме покращенню матеріального становища безпосередньо платника аліментів.

Таким чином, враховуючи принцип справедливості та розумності, суд вважає співмірним утриманням неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі ? частини доходу ОСОБА_1.

До вказаного висновку суд також приходить виходячи з необґрунтованості доводів ОСОБА_1 про необхідність визначення єдиної частки від його заробітку (доходу) на утримання як неповнолітнього сина ОСОБА_3, так і повнолітньої дочки ОСОБА_4, зокрема у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку.

Оскільки, положення ч.1 ст.183 СК України передбачає можливість визначення єдиної частки від заробітку (доходу) батька на утримання двох і більше лише на утримання неповнолітніх дітей та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вже досягла повноліття, тому її право на отримання аліментів пов'язується з певними юридичними фактами, зокрема досягнення нею двадцяти трьох років або припинення навчання. Тоді як ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на отримання аліментів до досягнення повноліття. У зв'язку з цим, у разі визначення єдиної частки заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дочки та неповнолітнього сина згодом при досягненні ОСОБА_4 вказаного віку або закінчення навчання, це може призвести до суттєвого зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_3. Право на отримання матеріального утримання від батька дитиною до досягнення повноліття не може залежати від продовження чи припинення повнолітньою сестрою навчання у вищому навчальному закладі.

З роз'яснення, викладеного Пленумом Верховного Суду України в п.23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №5 від 15 травня 2006 року, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

У зв'язку з цим, розмір аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3, який визначений даним судовим рішенням, підлягає стягненню з ОСОБА_1, починаючи з дня набранням рішенням законної сили.

При вирішенні позовних вимог за зустрічним позовом, суд виходить з наступного.

За змістом ст.180 та ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а також за можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітніх дочки, сина.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 постанови від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Разом з цим, з доводів, ОСОБА_2 вбачається, що розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та повнолітньої дочки ОСОБА_4, є занадто малим та не дає можливість забезпечити нормальний фізичний, розумовий розвиток дітей.

З розрахунків, викладених у зустрічній позовній заяві, встановлено, що щомісяця на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 потрібно грошові кошти у розмірі 12800 гривень, що включає: витрати на харчування - 4000 гривень, витрати на реабілітацію - 7000 гривень, відвідування гуртків, зокрема з плавання, «Ратоборець», музичну школу - 1000 гривень, гурток з англійської мови - 600 гривень, відвідування кінотеатру - 100 гривень, відвідування басейну - 100 гривень.

В той час, як повнолітня ОСОБА_4 потребує кожного місяця лише на проїзд на навчання до КНЕУ ім. В. Гетьмана, тобто з м. Бориспіль до м. Києва, 1674 гривень.

У зв'язку з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на положення ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», зокрема прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 липня становить 1841 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: 1 липня - 1944 гривні.

У відповідності до визначення ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Враховуючи рівність обов'язків батьків щодо матеріального забезпечення дочки та сина, тому мінімальний розмір аліментів у твердій грошовій сумі має становити 920 гривень 50 копійок та 972 гривні відповідно на утримання повнолітньої дочки та неповнолітнього сина.

За вказаних обставин спосіб стягнення аліментів, який просить змінити ОСОБА_2 з частки від заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму у розмірі 8000 гривень є необґрунтовано завищеним.

За змістом ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі: з 1 січня становить 3723 гривні.

Таким чином, у разі задоволення зустрічного позову платник аліментів змушений буде сплачувати аліменти, що більш ніж в два рази перевищують визначену законом мінімальну заробітну плату. Вказана обставина призведе лише до ще більшого погіршення матеріального становища ОСОБА_1.

Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 не позбавлена можливості пред'явити до ОСОБА_1 позов про стягнення додаткових витрат, пов'язаних на утримання сина, зокрема витрат, пов'язаних з його лікуванням та розвитком здібностей.

При цьому, суд вважає необґрунтованою вказівку ОСОБА_2 про наявність у платника аліментів додаткового джерела доходів, зокрема отримання ним орендної плати за договором оренди квартири від 28 червня 2016 року у розмірі 3500 гривень щомісячно.

Оскільки, дійсно, в матеріалах цивільної справи міститься копія договору оренди квартири АДРЕСА_1, укладеному між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.69). Проте, строк даного договору визначений з 28 червня 2016 року по 28 грудня 2016 року з можливим продовженням за взаємною згодою сторін. Проте, матеріали цивільної справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що на даний час вказаний договір є чинним та ОСОБА_1 отримує дохід у вказаному розмірі.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.7, ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.180, ч.3 ст.181, ч.1 та ч.2 ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.184, ст.192, ст.198 СК України, ч.2 та ч.3 ст.128 КЗпП України, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Бориспільського міськрайонного суду від 16.01.2017 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 1/2 частки до 1/4 частки всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30серпня 2018 року.

Суддя В.В. Журавський