ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/819/342/18 Доповідач Орловська Н.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2018 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

секретар Прушинська О.В.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Другої Херсонської державної нотаріальної контори на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року у складі судді Прохоренко В.В. у справі за позовом ОСОБА_2 до Другої Херсонської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання нотаріальних дій не чинними та відновлення дійсності заповіту

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2017р. ОСОБА_2 звернулась з позовом до Другої Херсонської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання нотаріальних дій не чинними та відновлення дійсності заповіту.

В обгрунтування заявлених вимог позивач послалась на те, що 22.11.2017р. дізналась про смерть ОСОБА_5, яка померла 26.02.2016р.

Як спадкоємець за заповітом, складеного за життя ОСОБА_5, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, і дізналась, що рідна сестра спадкодавця ОСОБА_4 у серпні 2014р. на підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона призначена опікуном недієздатної ОСОБА_5 та після смерті спадкодавця звернулась до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 і отримала свідоцтво про право на спадщину.

27.11.2017р. звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_6 із заявою про ознайомлення з матеріалами спадкової справи, однак отримала відмову та їй було повідомлено, що заповіт складений 17.01.2014р. спадкодавцем ОСОБА_5, скасовано державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на підставі заяви заповідача.

Вважає дії державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 зі скасування заповіту від 17.01.2014р. протиправними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки заповіт складений особою до визнання її недієздатною не може бути змінено або скасовано її опікуном.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_5 була визнана недієздатною з 25.07.2014р., а тому, зважаючи на обсяг цивільної дієздатності заповідача, державний нотаріус не мав підстав вчиняти дії за заявою цієї особи або заявою довіреної особи, опікуна та вносити зміни до Спадкового реєстру.

Враховуючи, що державний нотаріус ОСОБА_7 належним чином не повідомила приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про вчинення нею дій щодо скасування заповіту, що позбавило нотаріуса повідомити її про скасування заповіту та своєчасно оскаржити нотаріальний акт, що свідчить про поважність причин пропуску нею строку звернення до суду.

Просила поновити строк звернення до суду, визнати не чинними дії державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 по скасуванню заповіту від 17.01.2014р., яким ОСОБА_5 заповідала все своє майно на користь ОСОБА_2, та зобовязати державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 відновити дію заповіту шляхом внесення відповідних відомостей до державного спадкового реєстру, стягнути судові витрати.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано дії державного нотаріуса Другої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 по скасуванню заповіту ВРП 496322 від 17.01.2014р., згідно якого ОСОБА_5 заповіла все своє майно на користь ОСОБА_2 неправомірними і зобовязано відновити дію заповіту шляхом внесення відповідних відомостей до Державного Спадкового реєстру. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі завідувач Другої Херсонської державної нотаріальної контори просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не прийняв до уваги той факт, що заповідач ОСОБА_5, складаючи заповіт 17.01.2014р., не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, оскільки висновком судово-психіатричної експертизи № 272 від 11.06.2014р. встановлено, що ОСОБА_5 страждає хронічним психіатричним захворюванням, а тому судовим рішенням відновлено дію заповіту, який складено особою, яка не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. У спростування доводів позивача щодо неповідомлення державним нотаріусом про вчинення дій щодо скасування раніше складеного заповіту посилається на те, що листом від 12.08.2014р. № 545 направлено приватному нотаріусу ОСОБА_8 заяву про скасування заповіту від 17.01.2014р.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_9, яка діє від імені ОСОБА_2, заперечує її доводи, та просить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Решта учасників справи не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлені такі обставини.

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що заповіт складений 17 січня 2014р. ОСОБА_5 скасовано після визнання її недієздатною за заявою опікуна ОСОБА_4 та за відсутності доказів на підтвердження правомірності вчинення таких дій, що є достатньою підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання нотаріальної дії по його скасуванню неправомірною та про відновлення дії складеного на її користь заповіту.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що згідно заповіту від 17 січня 2014р. ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне їй майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, заповіла ОСОБА_2

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25.07.2014р. ОСОБА_5 визнана недієздатною із встановленням опіки. Опікуном призначено ОСОБА_4І.(а.с.8-9)

11.08.2014р. опікун ОСОБА_4, діючи в інтересах ОСОБА_5, до Другої Херсонської державної нотаріальної контори подала заяву про скасування заповіту ОСОБА_5 нотаріально посвідченого 17.01.2014р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_8

Вказаний заповіт скасований 11.08.2014р. за заявою опікуна, про що внесений відповідний запис у Спадковий реєстр за № 1-1225. (а.с.10-11)

ОСОБА_5 померла 26.02.2016р. та проживала на день смерті і була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Херсона, разом із сестрою ОСОБА_4

Спадкоємець другої черги, ОСОБА_4, яка проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, 03.08.2016р. подала заяву про прийняття спадщини за законом.

Постановою нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу від 06.09.2016р. відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину із тих підстав, що спадкодавець ОСОБА_5 за життя у встановленому законом порядку не здійснила реєстрацію своїх речових прав на нерухоме майно та автомобіль.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07.12.2016р. за ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування після рідної сестри ОСОБА_5, яка померла 26.02.2016р., право власності на спадкове майно: квартиру №159 в м. Києві, проспект Григоренка,3А; квартиру №12 в м. Києві, вул. Ревуцького,34А; транспортний засіб, земельну ділянку площею 0,0635 га для ведення садівництва і огородництва на території Садівської сільської ради Білозерського району Херсонської області.

Право власності спадкоємця ОСОБА_4 на набуте в порядку спадкування майно оспорено не було.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_2, поданої до суду 18.12.2017р. вбачається, що порушення своїх прав, що підлягали судовому захисту повязувала із тим, що як спадкоємець за заповітом довідалась про смерть спадкодавця 22 листопада 2017р., та про скасування заповіту від 17.01.2014р., складеного ОСОБА_5

За приписами ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків спадкодавця до інших осіб, спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.3 ст. 1223 ЦК України) та здійснюється спадкоємцями у відповідності до ст.1268 цього Кодексу шляхом прийняття спадщини. При цьому згідно частини першої цієї норми закону, спадкоємець за заповітом або за законом має право її прийняти або не прийняти. Для прийняття спадщини встановлений шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Якщо спадкоємець протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 цього Кодексу).

На підставі ч.5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю з часу її відкриття незалежно від часу прийняття спадщини.

Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_2 заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у визначений законом строк не подала.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, право володіння нею виникають з моменту відкриття спадщини, а право розпорядження спадковим майном до складу якого входить нерухоме майно, з моменту державної реєстрації цього майна. Спадкоємець, який прийняв спадщину може захищати свої спадкові права до часу реєстрації свого речового права на це майно.

Однак, у справі, яка розглядається встановлено, що на час звернення позивача із позовними вимогами, спрямованими на відновлення її спадкових прав за заповітом, предмет спадкування, до складу якого входить автомобіль та обєкти нерухомого майна, належить на праві власності в порядку спадкування спадкоємцю другої черги за законом ОСОБА_4, яка залучена до участі у даній справі як третя особа. Право власності останньої на набуте в порядку спадкування майно не заперечене і предметом спору у справі, що розглядається не було.

Крім того, суд не врахував, що ОСОБА_2, у визначений ст. 1270 ЦК України строк, заяву про прийняття спадщини не подала, тому в силу ст. 1272 цього Кодексу вважається такою що не прийняла спадщину.

Суд першої інстанції залишив поза увагою наведені обставини, а тому заявлена вимога про відновлення дії заповіту не є належним способом захисту спадкових прав спадкоємця навіть у випадку відновлення його дії.

За таких обставин права спадкоємця, який не прийняв спадщину не підлягають судовому захисту шляхом оскарження нотаріальних дій та відновлення дії заповіту.

Оскільки суд першої інстанції не врахував обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи та не застосував норми матеріального законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а тому рішення підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Другої Херсонської державної нотаріальної контори задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Другої Херсонської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання нотаріальних дій не чинними та відновлення дійсності заповіту.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту постанови 14 грудня 2018 року.

Головуючий _______________ Н.В.Орловська

Судді: _______________ О.В.Кутурланова

_______________ ОСОБА_1