Апеляційний суд Житомирської області
Справа №280/112/16-ц Головуючий у 1-й інст. Щербаченко І. В.
Категорія 19 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №280/112/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів, стягнення пені за порушення умов договору банківського рахунку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,

на рішення Коростишівського районного суду Житомирської області, ухвалене 05 липня 2016 року суддею Щербаченко І.В. у м. Коростишеві,

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому посилаючись на невиконання Акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Банк) умов укладеного з ним договору на відкриття та обслуговування поточного рахунку №012-05237-060614 від 06 червня 2014 року, просив стягнути з Банку 46795,38 грн. пені.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Вважає, що суд при ухваленні рішення не звернув уваги на те, що його позовні вимоги зводилися до стягнення пені, яка виникла не в період тимчасової адміністрації банку, а до її введення і ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить жодних обмежень щодо нарахування пені за договорами банківського вкладу в період до введення тимчасової адміністрації.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.06.2014 між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та обслуговування банківського рахунку, на який згідно договору банківського вкладу було ним перераховано 2000 доларів США. 08.09.2014 між Банком та позивачем укладений договір банківського вкладу №8427 зі строком дії до 08.10.2014.

Заява від 17.12.2014 про повернення позивачеві коштів, які перебувають на його рахунку, залишена без задоволення. Доступна для користування сума коштів на рахунку становила 784,42 долари США.

На підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (ПАТ «Дельта Банк») до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 03 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк».

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці - з 03 березня по 02 червня 2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08 квітня 2015 року № 71 внесено зміни до попереднього рішення, змінено дату, до якої запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк», на 02 вересня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року № 181 на підставі постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку ОСОБА_2 строком на 2 роки - з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Положеннями статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Разом з тим частина перша статті 1074 ЦК України визначає, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені у спеціальному законі.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним законом, що унормовує дані правовідносини.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 16 частини першої статті 2 Закону тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини п'ятої статті 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

У пункті 1 частини шостої статті 36 Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Згідно з частиною п'ятою статті 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом.

Зазначений правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 20 січня 2015 року № 6-2001цс15, від 13 червня 2016 року № 6-1123цс16, від 12 квітня 2017 року № 6-350цс17.

Установивши, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом, суд першої інстанції правомірно застосувавши вимоги цього Закону, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки за договором банківського вкладу.

Посилання ОСОБА_1 на те, що предметом спору є неустойка, яка виникла у період до введення тимчасової адміністрації, на правильність висновків суду не впливає, оскільки в період тимчасової адміністрації фінансові санкції не застосовуються незалежно від часу їх нарахування.

Доводи заявника ґрунтуються на неправильному розумінні ст. 36 Закону, а тому є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції не суперечить висновкам Верховного Суду України, викладеним в ухвалі від 23 березня 2016 року у справі №6-34921ск15 та Верховного суду, наведеним в постанові від 08 серпня 2018 року у справі №711/10205/16-ц, на які вказав позивач, оскільки останні містять посилання на порядок виконання рішень судів, які ухвалені до введення тимчасової адміністрації, або під час скасування рішень Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможного та запровадження тимчасової адміністрації.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 05 липня 2016 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді:

Повний текст постанови складений 31 серпня 2018 року.