Постанова

Іменем України

05 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 175/4187/16

провадження № 61-20359св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Журавель В. І., Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Крата В. І., КурилоВ. П.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_3,

заінтересовані особи: директор Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщук Дмитро Владиславович, начальник Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницький Андрій Васильович, ОСОБА_6,

представники заінтересованих осіб: Падалка Аліна Вадимівна, Дармограй Маряна Василівна, Чорнодуб МаріяАндріївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника директора Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщука Дмитра Владиславовича - Падалка АліниВадимівни, на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2016 року у складі судді Озерянської Ж. М. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року в складі колегії суддів Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О., Пищиди М. М.,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність директора Департамента державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС МЮУ) у якій просив визнати бездіяльність директора Департамента ДВС МЮУ Поліщука Д. В. щодо неприйняття процесуального рішення у формі постанови за результатами розгляду його скарги від 29 серпня 2016 року на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Пятницького А. В. (далі - Управління ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області), поданої у виконавчому провадженні

№ 44936519 неправомірною, зобов'язати директора Департамента ДВС МЮУ ПоліщукаД. В. прийняти та направити йому постанову про результати розгляду вказаної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 12 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року, визнано бездіяльність директора Департамента ДВС МУЮ Поліщука Д. В. щодо неприйняття процесуального рішення у формі постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 від 29 серпня 2016 року на бездіяльність начальника Управління ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області Пятницького А. В., поданої у виконавчому провадженні № 44936519, неправомірною.

Зобов'язано директора Департамента ДВС МЮУ Поліщука Д. В. прийняти та направити ОСОБА_3 постанову про результати розгляду скарги

ОСОБА_3 від 29 серпня 2016 року на бездіяльність начальника Управління ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області Пятницького А. В., поданої у виконавчому провадженні № 44936519.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що директор Департамента ДВС МУЮ

Поліщук Д. В. безпідставно відмовив прийняти процесуальне рішення у формі постанови, оскільки скарга ОСОБА_3 від 29 серпня 2016 року відповідала нормам частини шостої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження».

24 травня 2017 рокупредставник директора Департамента ДВС МЮУ

Поліщук Д. В. - Падалка А. В., подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що директором Департамента ДВС МЮУ було розглянуто звернення ОСОБА_3 від 29 серпня 2016 року у межах його компетенції.

05 грудня 2018 року ОСОБА_3 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому зазначив, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і обґрунтованими.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

10 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Судом установлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2012 року у справі № 2-6510/2011 за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 (далі - ФОП) про захист прав споживача, позов задоволено частково, зобов'язано

ФОП ОСОБА_10 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору від 02 грудня 2010 року № ДК/12-10 та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких робіт.

На примусове виконання вищевказаного рішення, 21 січня 2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-6510/2011.

02 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Дніпропетровського РУЮ Біляковським О. М. було відкрито виконавче провадження № 44936519 про зобов'язання ФОП ОСОБА_6 повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно до договору від 02 грудня

2010 року № ДК 06/12-10 та чинного на момент виконання сертифіката відповідності таких виробів.

На час звернення зі скаргою до суду вказане рішення суду не виконано.

29 серпня 2016 року ОСОБА_3 як стягувач у вказаному виконавчому провадженні звернувся до директора Департамента ДВС МЮУ Поліщука Д. В. зі скаргою на бездіяльність начальника Управління ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області Пятницького А. В.

Листом директора Департамента ДВС МУЮ Поліщук Д. В. від 04 жовтня

2016 року ОСОБА_3 було повідомлено про те, що оскільки його скарга не відповідає вимогам статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», відповідь надано у порядку та строки визначені Законом України «Про звернення громадян». Також, повідомлено про те, що за результатами перевірки 15 вересня 2016 року начальником Управління ДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області Пятницьким А. В. винесено постанову, якою дії начальника Дніпропетровського РВДВС Головного ТУЮ у Дніпропетровській області Дзіжко Р. Ю. щодо контролю за здійсненням виконавчого провадження № 44936519 визнано такими, що вчинені з дотримання вимог статті 83 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 383 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній станом на час розгляду справи в суді) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Так, статтями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження»встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв до 05 жовтня 2016 року, рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Частиною восьмою статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»передбачено, що скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до частини шостої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби можуть бути оскаржені до керівництва органів державної виконавчої служби, якщо їх оскарження передбачено цим Законом.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що скарга ОСОБА_3 від 29 серпня 2016 року відповідала вимогам частини шостої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтовано вважав, що директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Поліщук Д. В. безпідставно відмовив прийняти процесуальне рішення у формі постанови, і розглянув її в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян», на підставі чого дійшов правильного висновку про задоволення скарги ОСОБА_3

Наведенні в касаційній скарзі доводи Верховним Судом відхиляються, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права та не порушено норми процесуального права.

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвали судів попередніх інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ПоліщукаДмитра Владиславовича - Падалка Аліни Вадимівни залишити без задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області

від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Журавель

В.М. Коротун

В.І. Крат

В.П. Курило