Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1523/18
Провадження № 2/209/955/18
"30" серпня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.,
при секретарі Золотих Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське Дніпропетровської області цивільну справу № 209/1523/18 (провадження № 209/955/18) за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість втраченого телефона "Lenovo P770" в сумі 3350,00 гривень, моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень та понесені ним судові витрати в розмірі 1000,00 гривень.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 10 січня 2018 року він здав належний йому телефон «Lenovo Р770» для сервісного обслуговування до відділу ремонту мобільних телефонів, який належить ПП Яворському ОСОБА_3, та розташований у торговому центрі «Терра» по б-ру Будівельників, 27/а. Як йому повідомив майстер на імя Олександр, який приймав у нього телефон, ремонт телефона продовжиться близько кількох тижнів. Однак, в обумовлений строк його телефон відремонтований не був, а Олександр повідомив, що його телефон зник, при цьому обіцяв купити йому інший телефон або відшкодувати вартість втраченого. Він неодноразово звертався і до ОСОБА_2 для мирного врегулювання виниклого між ними конфлікту, але, протягом тривалого часу ані телефон, ані грошові кошти за втрачений телефон йому повернуті не були, і йому в грубій формі було повідомлено, що ніяких грошей або телефону йому ніхто не буде повертати, у звязку з чим він звернувся до Дніпровського ВП із заявою про прийняття заходів до власника магазину-ремонтної майстерні ПП «Яворський». За результатами розгляду його заяви слідчим Дніпровського ВП 22 березня 2018 року було видано висновок і йому розяснено, що викладене у його заяві не містить даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, це є цивільно-правовими правовідносинами і для вирішення даного питання йому рекомендовано звернутись до суду.
28 березня 2018 року він звертався з усною заявою у відділ захисту прав споживачів, про що є запис в книзі заявників, але йому рекомендовано було звернутись до правоохоронних органів і суду. У зв'язку з тим, що відповідач не бажає у добровільному порядку вирішувати спір, який виник між ними, категорично відмовляється йти на контакт та виплатити йому грошову компенсацію за його втрату, він вимушений звертатись за захистом своїх законних прав до суду і просити стягнути з відповідача вартість його телефону, який був втрачений відповідачем. Окрім матеріальної шкоди, завданої відповідачем, йому була спричинена також і моральна шкода, яку він оцінюю у 5000 грн., і полягає вона в моральних приниженнях, які він відчував у зв'язку з його неодноразовими зверненнями до відповідача з проханнями про повернення йому вартості втраченого телефону. Він відчуває себе обманутим, оскільки передаючи свій телефон і фактично укладаючи договір з приватним підприємцем він розраховував, що йому будуть надані якісні ремонтні послуги, а натомість він залишився взагалі без телефона, який йому дорогий, як подарунок батька, в якому знаходились важливі робочі контакти, сімейні фото та інша важлива для нього інформація. Окрім того, у звязку з неповерненням відповідачем йому грошових коштів за втрачений телефон, він не має можливості купити собі новий телефон, і це, у звязку зі значним підвищенням цін, призведе до значних додаткових затрат. До того ж, він не міг уявити, що йому доведеться відстоювати своє законне право споживача, звертаючись до правоохоронних органів і навіть до суду.
Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення .(а.с.30).
Відповідач ПП ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
30 серпня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно товарного чеку від 10.01.2018 року ПП ОСОБА_2 прийняв для заміни динаміка, датчика приближення та кнопки включення мобільний телефон «Lenovo Р770». (а.с.6).
12.03.2018 року до чергової частити надійшло повідомлення від ОСОБА_4, про вжиття заходів до власника магазину-ремонтної майстерні ПП "Яворський", який з 10.01.2018 року не повертає йому відданий на ремонт мобільний телефон «Lenovo Р770». За результатами розгляду заяви ОСОБА_4 слідчим Дніпровського ВП 22 березня 2018 року було видано висновок за матеріалами ЖЄОЗПВКП № 2576 від 22.03.2018 року, згідно якого ОСОБА_4 розяснено, що викладене у його заяві не містить даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, це є цивільно-правовими правовідносинами і для вирішення даного питання йому рекомендовано звернутись до суду.(а.с.7)
Згідно роздруковки з мережі інтернет мобільний телефон «Lenovo Р770» останній раз товар продавався за 3354,00 гривень. (а.с.13-14).
Положеннями статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
За правилами ч.1 ст.901 ЦІК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року за № 1023-ХІІ законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів..
Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 1 Постанови №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень ЗУ «Про захист прав споживачів».
Відповідно до Преамбули Закону він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
У п. 9 Постанови №5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що вимоги можуть заявляти споживачі, які мають на товари квитанцію, товарний чи касовий чек або інший письмовий документ.
За змістом п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 року договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Як вбачається із матеріалів справи, 10.01.2018 року ОСОБА_4 здав до відділу ремонту мобільних телефонів, який належить ПП Яворському ОСОБА_3, мобільний телефон «Lenovo Р770». Під час оформлення замовлення на ремонтні послуги позивачу ОСОБА_4 було видано товарний чек від 10.01.2018 року, скріплений печаткою ФОП ОСОБА_2. (а.с.6).
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону, споживачі під час замовлення або використання продукції мають право на належну якість продукції та обслуговування.
Ч. 9 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець зобов'язаний протягом місяця відшкодувати збитки, що виникли у зв'язку з втратою, псуванням чи пошкодженням речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг). Виконавець не звільняється від відповідальності, якщо рівень його наукових і технічних знань не дав змоги виявити особливі властивості речі, прийнятої ним від споживача для виконання робіт (надання послуг).
Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:
Відповідно до розяснень, що містятться в Постанові ПВС України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/ шкоди, спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, зокрема, коли право особи на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції, у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, або при порушенні зобовязань, які підпадають під дію ЗУ Про захист прав споживачів.
Обгрунтовучи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на ст. 22 ЗУ Про захист прав споживачів, застосування якої, як норми матеріального права, на думку суду є неможливим, оскільки зазначена норма встановлює судовий порядок розгляду справ про захист прав споживачів, передбачаючи серед іншого можливість одночасного вирішення судом питання щодо відшкодування моральної шкоди при задоволенні вимог споживача про захист його прав, а не встановлює підстави для задоволення такої вимоги, тобто по суті своїй згадана норма є нормою процесуальної дії.
Відповідно до п.5 ст.4 ЗУ Про захист прав споживачів передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя та здоровя продукцією, вимога ОСОБА_4 про відшкодування завданої моральної шкоди задоволенню не підлягає за її безпідставністю.
Наданими позивачем документами встановлено, що за договором про надання правової допомоги № 704 від 08.05.2018 року позивач ОСОБА_4 сплатив адвокату грошові кошти в сумі 1000,00 грн., які підлягають стягнення з позивача на користь відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263, 265, 280, 281 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів задовольнити частково.
Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, вартість втраченого телефона «Lenovo Р770» в сумі 3350,00 гривень, а також витрати на правову допомогу в розімрі 1000,00 гривень, а вього 4350 (чотири тисячі триста п'ятдесят) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак у відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України 2017 р., до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Повний текст рішення складений 30.08.2018 року.
Суддя Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська О.О. Лобарчук