Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2018 Справа №607/15008/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого судді Братасюка В.М.

- за участі секретаря с/з ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3Ф, відповідача ОСОБА_4, його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття, а також її, як дружини, з якою проживає дитина в розмірі одного прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи стягувати з моменту подачі позову до досягнення трирічного віку дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування вимог посилається на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, на даний момент вона ніде не працює, дитина стоін спору перебуває на її утриманні, позивачу не вистачає власних коштів на утримання дитини, в той час, як відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, добровільно у достатньому розмірі виділяти кошти на утримання дитини відмовляється. Відповідач проживає окремо від сімї, є працездатного віку, на утриманні інших дітей не має, а тому маючи можливість надавати матеріальну допомогу на утримання її та доньки, таку допомогу не надає, і наявні усі підстави позовні вимоги задовольнити.

Позивач та її предствник в судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві і відповіді на відзив на позовну заяву, та просять суд позов задовольнити.

Відповідач та його предствник в судовому засіданні позов визнали частково, усі власні доводи та заперечення виклали у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_4 погодився сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно. Щодо сплати аліментів на утримання дружини вимогу заперечує повністю за безпідставністю.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, Суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних обставин:

Сторони спору перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД №092408, виданим ВДРАЦС Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис 38.

У справі №607/12106/17, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2018 року, цей шлюб було розірвано.

Від даного шлюбу в подружжя є донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

Позивач зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, проте з дитиною проживає без реєстрації з 10.11.2017 року в м. Тернополі по вул. Д.Вишневецького, 2/106

Як пояснила позивач, відповідач з листопада 2017 року в добровільному порядку сплачує на її картковий рахунок кошти на утримання дитини в розмірі 1 000 гривень щомісячно, і цих коштів є явно недостатньо зважаючи на те, що сама позивач не працює (здійснює догляд за дворічною дитиною), і отримує щомісячну державну соціальну допомогу в розмірі 860 гривень, дитина потребує щоденного якісного харчування, одягу та дитячих предметів побуту; з вересня 2018 року позивач має намір віддати дитину в дитячий садочок в ясельну групу, що, в свою чергу, потягне щомісячну сплату батьківської плати та поточні витрати на проведення ремонту в дитячому садку.

Також ОСОБА_2 відзначила, що дитина періодично хворіє та потребує кошті на лікування.

Причиною розірвання шлюбу та вкрай напружених відносин сторін спору позивач назвала ту обставину, що відповідач вчиняв насильство відносно неї, і постановою суду ОСОБА_4 було притягнено до адміністративної відповідальності.

Окрім цього ОСОБА_2 пояснила, що просить Суд вирішити питання стягнення з відповідача аліменти на утримання її самої, оскільки вона постійно перебуває з дворічною дитиною, немає фізичної можливості працевлаштуватися та окрім допомоги власного батька, котрий перебуває за межами України, позивач не має ніяких засобів до існування.

Відповідач суду зазначив, що дійсно з жовтня листопада 2017 року він в добровільному порядку сплачує на картковий рахунок позивача кошти на утримання дитини в розмірі 1 000 гривень щомісячно; окрім цього в перші місяці 2018 року відвідуючи дитину два три рази на місяць він приносив їжу, предмети гігієни орієнтовно в кожному чеку на 200 гривень. Окремо відповідач зазначив, що проживаючи окремо від позивача та їх спільної дитини, здійснює нагляд за власною бабусею похилого віку, він не має постійного місця роботи (проживає на кошти, передані матірю, котра перебуває на заробітках за межами України), має проблеми із здоровям страждає на міопію середнього ступеню правого та високого ступеню лівого ока, котра демонструє прогрес внаслідок розірвання сімейних відносин з позивачем та розлуки з дитиною.

Зазначив, що не заперечує продовжувати щомісячно виплачувати кошти в сумі 1000 гривень, та додаткові кошти на потреби дитини (ліки, плату за садочок, тощо) за умови обізнаності на яку саме мету мати дитини витрачатиме передані ним кошти.

Відносно вимоги сплачувати аліменти на утримання колишньої дружини категорично відмовився, оскільки не має змоги надавати їй матеріальну допомогу.

Викладені в заявах по суті обставини, сторони спору підтвердили наступними доказами.

ОСОБА_2 до позову та відповіді на відзив додала: копію свідоцтва про шлюб серії І-ИД №092408, копію свідоцтва про народження серії 1-ИД №242017, довідку про склад сімї, видану ПМП СОВР 13.11.2017 року, копію постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2017 року у справі №607/12106/17, копію паспорта і картки платника податків позивача квитанції про оплату житлово комунальних послуг від 17.01.2018 року і від 16.02.2018 року, фіскальний чек від 25.01.2018 року

ОСОБА_4 відзив на позов доводив: довідкою про склад сімї, виданої ОСББ «ОСОБА_7,15» 11.01.2018 року, копіями квитанцій про переведення коштів позивачу за листопад , грудень 2017 року , копією пенсійного посвідчення бабусі відповідача ОСОБА_8., копією медичної картки відповідача та висновками лікарів офтальмологів, копіями квитанцій з магазину «Сільпо» за січень, лютий 2018 року.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст.181 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 віл 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів: наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання у дружини-матері існує паралельно з правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружину як з чоловіка і на дитину як з батька.

Частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи ту обставину, що відповідач ОСОБА_7 має можливість виконувати батьківські обовязки по утриманню малолітньої дитини, а також наледними, допустимии та достатніми доказми за європейським стандартом «поза розумним сумнівом», не довідв неможливості сплачувати ОСОБА_2 на її утримання аліменти хоча б у незначній сумі, Судд вважає, що в даному випадку мають місце порушення прав малолтіноьї доньки та позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивача аліментів.

При цьому Суд критично оцінює доводи відповідача протии задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання, оскільки законодавче визначення «..за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу» слід розуміти таким чином, що не існує обєктивних труднощів для чоловіка у матеріальній підтримці жінки, котра є тимчасово безробітною у звязку з доглядом за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідач ОСОБА_7 не надав переконливих доказів аж настільки важкого власного стану здоровя та власної зайнятості, котрі унеможливлюють його бажання пошуку роботи з метою здійснення ним матеріальної підтримки позивача хоча б у незначному розмірі.

Визначаючи розмір аліментів Суд на підставі ст. 182 СК України, враховує стан здоровя, матеріального становища дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, виходить з рівності обовязку батьків щодо утримання дітей, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, часткове визнання прозову ОСОБА_7 на суму 1000 гривень щомісячно, - вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12,13, 81, 263, 265,352,354 ЦПК України, ст.ст. 75, 80, 84, 180, 182 184 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4 (вул. Весела, 15/1 м. Тернопіль) на користь ОСОБА_2 (вул. Лесі Українки, 51 с. Дубівці Тернопільського району Тернопільської області) аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з 23 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_4 (вул. Весела, 15/1 м. Тернопіль) на користь ОСОБА_2 (вул. Лесі Українки, 51 с. Дубівці Тернопільського району Тернопільської області) аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення трирічного віку дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (вул. Весела, 15/1 м. Тернопіль) 1280 грн. судового збору в дохід держави .

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня складання повного тексту, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України , до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня з дня складання повного тексту, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий суддяОСОБА_9