Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 2-6055/11

провадження № 61-15417св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), ЛеськоА. О., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року в складі судді Черенкової Н. П. та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2018 року в складі колегії суддів: Бондаренко Т. З., Крамаренко Т. В., Темнікової В. І.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (далі - ТОВ «ФК «Форінт») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») доОСОБА_5, ОСОБА_6 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що 24 травня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Кристалбанк» (далі - ПАТ «Кристалбанк») та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Кристалбанк» зобов'язалось передати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну суму фінансування, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов'язалось відступити ПАТ «Кристалбанк» права вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав, у тому числі за кредитним договором від 10 квітня 2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5

25 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Форінт» зобов'язалось передати ПАТ «Кристалбанк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Кристалбанк» зобов'язалось відступити ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги до боржників за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав, у тому числі за кредитним договором з ОСОБА_5

ТОВ «ФК «Форінт» зазначало, що на цей час є кредитором за кредитним договором з ОСОБА_5, тому просило замінити сторони виконавчого провадження з виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2012 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 83 803,77 дол. США у зв'язку з вибуттям ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», як сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року заяву задоволено.

Замінено стягувача - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт» у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» доОСОБА_5, ОСОБА_6 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що кредитор у зобов'язані може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2018 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить постановлені у справі судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, справу передати на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що передача права вимоги не є підставою заміни сторони у виконавчому провадженні. Крім того, її не було повідомлено про розгляд справи у суді першої інстанції, чим порушено її право на доступ до правосуддя.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд установив, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2012 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 83 803,77 дол. США заборгованості за кредитним договором.

На виконання цього рішення Центральний районний суд м. Миколаєва видав виконавчий лист від 07 лютого 2013 року.

Постановою заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 02 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитної заборгованості на загальну суму 83 803,77 дол. США, а також 910,00 грн судових витрат.

24 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Кристалбанк» зобов'язалось передати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» загальну суму фінансування, а ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов'язалось відступити ПАТ «Кристалбанк» права вимоги до боржників (портфельне відступлення права вимоги) за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав.

До реєстру кредитних операцій до відступлення, як додатку до цього договору, внесено й кредитний договір від 10 квітня 2008 року, укладений з ОСОБА_5

25 травня 2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Форінт» зобов'язалось передати ПАТ «Кристалбанк» загальну суму фінансування, а ПАТ «Кристалбанк» зобов'язалось відступити ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги до боржників (портфельне відступлення права вимоги) за кредитними договорами згідно з реєстром відступлених прав.

До реєстру відступлених прав вимоги також внесено кредитний договір, укладений з ОСОБА_5

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 37 ЦПК України 2004 року передбачено, що в разі заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Підстави та порядок заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 378 ЦПК України 2004 року, якою передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічні положення містяться в частині п'ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що правонаступництвом у виконавчому проваджені є заміна кредитора з переходом до нього права вимоги до боржника. Такий кредитор у силу Закону України «Про виконавче провадження» мав право звернутися із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відповідно до статті 378 ЦПК України 2004 року, чинній на час постановлення ухвали.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Доводи касаційної скарги про неможливість застосування статті 378 ЦПК України 2004 року, чинної на час постановлення ухвали, та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» до випадку відступлення права вимоги не свідчать про порушення судами чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_5 не була повідомлена про розгляд заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні у суді першої інстанції не є обмеженням у доступі до правосуддя та порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у засіданні суду апеляційної інстанції брала участь представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

А.О. Лесько

С.П. Штелик