провадження № 2/243/2084/2018
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2018 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Волікової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Словянська цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
вимоги позивача: про стягнення грошових коштів,
ОСОБА_3 виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
1. У червні 2018 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 15 січня 2018 року між ними було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого відповідач отримав у позику від позивача 1 000 доларів США. Факт укладання даного договору був оформлений розпискою від 15.01.2018 року зі строком повернення 15 березня 2018 року.
07.02.2018 року між сторонами був укладений другий договір позики грошових коштів у сумі 850 доларів США зі строком повернення 15 квітня 2018 року. Факт укладання даного договору був оформлений розпискою від 07.02.2018 року.
19.02.2018 року між сторонами було укладено третій договір позики грошових коштів в сумі 436 доларів США зі строком повернення 19 квітня 2018 року. Факт укладання даного договору був оформлений розпискою від 19.02.2018 року.
Після спливу строку виконання зобовязання відповідач зазначені кошти не повернув та на час звернення до суду за всіма грошовими зобовязаннями відповідач винен позивачу 2 286 доларів США, що в грошовому еквіваленті національної валюти за курсом НБУ на час звернення до суду становить 59 641 грн. 74 коп.
Вважає, що відповідачем порушено норми ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Одностороння відмова від виконання зобовязання, в силу ст. 535 ЦК України не допускається.
З метою досудового врегулювання позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення боргу, однак відповідач ігнорує виконання ним своїх обовязків, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.
23.04.2018 року позивач подав первісний позов до Словянського міськрайонного суду до відповідача за вищезазначеними договорами позики. 24.04.2018 року провадження у справі було відкрито і Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 24.04.2018 року заяву про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на майно відповідача за адресою: АДРЕСА_1 у м. Словянськ. Ухвалою суду від 12 червня 2018 року за заявою позивача позов залишено без розгляду.
При зверненні до суду позивачем було понесені судові витрати, які складаються з судового збору за подання заяви про забезпечення позову у сумі 352 грн. 40 коп., 704 грн. 80 коп. за подання позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., загальна сума яких складає 4 057 грн. 20 коп.
У звязку з чим, просить стягнути з відповідача грошову суму за договорами позики в сумі 59 641 грн. 74 коп. та судові витрати у сумі 4 057 грн. 20 коп.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності (а.с.31). Враховуючи, що позивач повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України.
3. Представник позивача, адвокат ОСОБА_4, що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 20.04.2018 року (а.с.6-7) та ордеру серія ДН №028701 (а.с.9), в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.41).
4. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином поштою, телефонограмою та оголошенням на офіційному веб-сайті «Судова влада України» (а.с.32,36,40). Таким чином, суд в порядку ст. 223 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
5. 17.07.2018 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду та встановлено порядок зясування обставин (а.с.30).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
6. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем 15 січня 2018 року було укладено договір позики грошових коштів, відповідно до якого відповідач отримав у позику від позивача 1 000 доларів США. Факт укладання даного договору був оформлений розпискою від 15.01.2018 року зі строком повернення 15 березня 2018 року (а.с.16).
7. 07.02.2018 року між сторонами був укладений другий договір позики грошових коштів у сумі 850 доларів США зі строком повернення 15 квітня 2018 року. Факт укладання даного договору був оформлений розпискою від 07.02.2018 року.(а.с.15).
8. 19.02.2018 року між сторонами було укладено третій договір позики грошових коштів в сумі 436 доларів США зі строком повернення 19 квітня 2018 року. Факт укладання даного договору був оформлений розпискою від 19.02.2018 року (а.с.14).
V. Оцінка суду.
9. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
10. Частиною 1 ст. 509 ЦК України, передбачено що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
11. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).
12. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
13. З частини 2 ст. 615 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
14. Статтею 1046, 1047 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
15. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів.
Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики.
16. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс 15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів.
Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов'язанням її повернення та дати отримання коштів.
17. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, договір позики є укладеним з моменту передання грошей; складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою.
18. Як встановлено в судовому засіданні між сторонами було укладено три договори позики: 15.01.2018 року, 07.02.2018 року та 19.02.2018 року. Всі договори укладені у формі, передбаченій ст. 1047 ЦК України, тобто відповідають законодавству.
19. Строк виконання зобовязання за договорами, зазначений ст. 530 ЦК України передбачений всіма договорами: за договором від 15.01.2018 року - строк виконання зобовязання 15.03.2018 року; за договором від 07.02.2018 року строк виконання зобовязання - 15.04.2018 року; за договором від 19.02.2018 року строк виконання зобовязання 19.04.2018 року.
Разом з тим, відповідач до теперішнього часу умови зобовязання не виконав.
20. Крім того, на підтвердження факту існування боргових зобов'язань позичальника, представником позивача було надано суду оригінали розписок, які підтверджують факт укладання сторонами договорів позики, так і факт невиконання позичальником свого обов'язку повернути позику в обумовлені договорами строки.
21. Згідно з ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.
Оскільки у боржника відсутній борговий документ чи розписка про виконання ним своїх зобов'язань повністю або частково, такий документ знаходиться у позивача.
22. Отже, судом встановлено, що надані позивачем розписки містять факт отримання відповідачем грошових коштів та зобов'язання про їх повернення, які не виконано.
23. При визначені суми заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.
В той же час, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
Таким чином, сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
24. Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року по цивільній справі № 6- 79цс14, від 24 вересня 2014 року у справі № 6-145цс14).
25. Відповідно до розяснень п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення.
На день ухвалення рішення курс долара становить 27,88 грн., тому сума заборгованості в національній валюті становить 63 733 грн. 68 коп.
26. В той же час, враховуючи положення ст. 13 ЦПК України, закладений у ній принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд вважає, що оскільки позивачем розрахунок заборгованості проведено виходячи з курсу долара 26,09 грн. (а.с.10-11), внаслідок чого заявлена сума заборгованості є меншою, то з відповідача слід стягнути саме заявлену позивачем суму у розмірі 59 641 грн. 74 коп. в межах заявлених позовних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
27. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
28. Згідно з ст.137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
29. Як вбачається з матеріалів справи 20.04.2018 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_4 було укладено Договір про надання правової допомоги (а.с.6-7).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач додав до матеріалів справи Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 23.04.2018 року, згідно договору від 20.04.2018 року (а.с.8), відповідно до якого сума витрат за оплату професійної правничої допомоги становить 3000 грн.
30. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
31. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
32. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства представник позивача на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 3000 грн. надав суду належні докази на підтвердження виконаних робіт адвокатом, доказів тривалості та видів надання правничої допомоги, які свідчать про обґрунтованість визначеного розміру витрат понесених стороною на правничу допомогу у даній справі.
33. Крім того, враховуючи, що позовні вимоги задоволено то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути, сплачену ним суму судового збору у розмірі 704 грн.80 коп.(а.с.1).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,133,137,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, ст. ст. 267,525,526,533,625,1046-1050 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, реєстраційний номер: НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 а на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість за розпискою від 15.01.2018 року у розмірі 1000 доларів США, за розпискою 07.02.2018 року в сумі 850 доларів США та за розпискою від 19.02.2018 року, у розмірі 436 доларів США, загалом суму у розмірі 2286 доларів США, що в національній валюті становить 59 641 грн. 74 коп., а також судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня її складання, або відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_5