Номер провадження: 22-ц/785/6975/18
Номер справи місцевого суду: 520/5141/17
Головуючий у першій інстанції Калініченко Л. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Журавльова О.Г., Комлевої О.С.,

з участю секретаря судового засідання - Ковязіної А.Д.,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» Правника Олександра Петровича на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль», ОСОБА_7, про визнання іпотечного договору недійсним,

встановив:

04.05.2017 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28.12.2007 року, яка станом на 24.01.2017 року складає 1575521,84 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 43062949,12 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 285,2 кв.м., жилою площею 74,1 кв., та земельна ділянка, площею 0,0500 га, на якій розташований вказаний житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_1, які належать ОСОБА_6 на праві власності, яке виникло на підставі рішення суду №520/12709/15-ц, ухваленого Київським районним судом м. Одеси, шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та надати право ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», на продаж будь-якій особі покупцеві за ціною встановленою на підставі оцінки суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна та надати право ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на проведення усіх дій пов'язаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів та технічної документації.

Під час проведення попереднього судового засідання надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_6 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7, про визнання договору недійсним, в якій ОСОБА_6 просив у позові ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відмовити; визнати недійсним іпотечний договір, укладений 28.12.2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_7, відповідно до якого остання передала в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 285,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,05 га., на якій розташований вказаний житловий будинок, що заходиться за адресою: АДРЕСА_1; скасувати запис у Державному реєстрі іпотек від 28.12.2007 року, зареєстрований приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., здійснений на виконання іпотечного договору №2789 від 28.12.2007 року, щодо домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яке в цілому складається з житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., жилою площею 74,1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,05 га.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.10.2017 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_6

20.06.2018 року до суду надійшла заява від представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпеченя позову шляхом шляхом встановлення зоборони вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна, а саме житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2018 року заяву представника ОСОБА_6- ОСОБА_5 про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, апеляційну скаргу подав представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Правник О.П., в якій з посиланням на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування матеріального права з посиланням на порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали та постановлення нової про відмову у задоволені заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову та зняття арешту з майна.

Апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» Правник О.П. обґрунтовує тим, що предметом спору у даній справі є визнання договору іпотеки недійсним та судом першої інстанції під час задоволення заяви про забезпечення позову неправильно та помилково встановлено відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, в оскаржуваній ухвалі не досліджено та не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення позову у данній справі. Правник О.П. звертає увагу, що ухвала не містить жодних обґрунтувань щодо спроможності застосованого заходу забезпечення позову у вигляді заборони суб'єктам державної реєстрації прав проводить будь-які реєстраційні дії стосовно житлового будинку та земельної ділянки, забезпечити фактичне виконання рішення суду у даній справі. Правник О.П. звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала перешкоджає господарській діяльності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», адже юридично обмежує реалізацію законних прав власника майна.

В судове засідання з'явився в представник відповідача - адвокат ОСОБА_2

Інші учасники в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялись належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, вислухавши представника відповідача, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: зокрема після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Подана представником позивача за зустрічним позовом заява про забезпечення позову відповідає приписам та вимогам встановленим ст.151 ЦПК України, та таким чином вона підлягає невідкладному розгляду.

Дослідивши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.2 ст.149 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.3 ст.149 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року у п.4 роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов'язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали справи, районний суд дійшов до висновку, що між сторонами по справі виник спір стосовно предмета іпотеки, за іпотечним договором від 28.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №2789, укладеного в свою чергу в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28.12.2007 року, а саме стосовно нерухомого майна:

- житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101;

- земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

За первісним позовом позивачем - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були заявлені вимоги до ОСОБА_6, як власника вказаного нерухомого майна, яке належить останній на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси по справі №520/12709/15-ц, про звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101.

В подальшому в рамках цієї справи, відповідачем ОСОБА_6 було заявлено зустрічний позов про визнання іпотечного договору від 28.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №2789, укладеного в свою чергу в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28.12.2007 року - недійсним.

З метою встановлення початкової вартості спірного нерухомого майна, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.10.2017 року призначено по цивільній справі №520/5141/17 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_7, про визнання іпотечного договору недійсним - судову будівельно-оціночну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на час проведення якої провадження по цивільній справі №520/5141/17 - зупинено.

З наданих до суду документів вбачається, що за час перебування справи в Одеському науково-дослідному інституті судових експертиз Міністерства юстиції України, а саме 20.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» (ПАТ «КГБ») укладено договір відступлення права вимоги № 114/52, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7 перейшло до ПАТ «КІБ».

20.12.2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 114/52-ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/79790/74/87536 від 28 грудня 2007 року перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Крім того, 20.12.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «КІБ» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки що посвідчено Юдіним М.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим за № 918, відповідно до якого право Іпотекодержателя за Іпотечним договором б/н, який було укладено 28.12.2007 року між ВАТ «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_7, посвідченим Левенець Т.П. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованим за №2789, перейшло до ПАТ «КІБ».

20 грудня 2017 року між ПАТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, що посвідчено Юдіним М.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим за № 920, відповідно до якого право іпотекодержателя за договором іпотеки перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Також з наданою до суду інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна за №121182777 від 19.04.20118 року вбачається, що 19.03.2018 року державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр держаної реєстрації» було зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та 06.04.2018 року зареєстровано право власності на житловий будинок, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

На підставі викладеного, судом встановлено, що під час перебування в провадженні Київського районного суду міста Одеси цивільної справи №520/5141/17 з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки, за іпотечним договором від 28.12.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Левенець Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №2789, укладеного в свою чергу в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №014/79790/74/87536 від 28.12.2007 року, а саме стосовно нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, та з приводу оспорювання відповідачем вказаного іпотечного договору, право власності на вказане нерухоме було перереєстровано за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, саме пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд врахував практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд врахував, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Крім того судом враховано, що у відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз'яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв'язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, ціни позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом встановлення заборони вчинення реєстраційних дій стосовно нерухомого майна: житлового будинку, загальною площею 285,2 кв.м., житловою площею 74,1 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,05 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 101, є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки вказане нерухоме майно є предметом спору в цій справі, оскільки зазначене нерухоме майно перебувало у власності відповідача ОСОБА_6, а позивачем оспорювалось, що вказане нерухоме майно є предметом іпотеки, та під час розгляду цивільної справи право власності на спірне нерухоме майно було перереєстровано за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», суд вважав, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, оскільки право власності на спірні об'єкти нерухомості до розгляду спору по суті можуть бути знов перереєстровані на третіх осіб, а відтак й порушить права сторін по справі на судовий захист та позивачу за зустрічним позовом, у разі задоволення його позовних вимог, для відновлення прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Колегія суду погоджується з такими висновками районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги, що предметом спору у даній справі є визнання договору іпотеки недійсним та судом першої інстанції під час задоволення заяви про забезпечення позову неправильно та помилково встановлено відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам, в оскаржуваній ухвалі не досліджено та не обґрунтовано необхідність застосування заходів забезпечення позову у данній справі, те, що ухвала не містить жодних обґрунтувань щодо спроможності застосованого заходу забезпечення позову у вигляді заборони суб'єктам державної реєстрації прав проводить будь-які реєстраційні дії стосовно житлового будинку та земельної ділянки, забезпечити фактичне виконання рішення суду у даній справі, спростовуться матеріалами справи, самим текстом оскржуванлої постанови та тим, що на час розгляду справи змінено власник спірного майна.

Доводи апелянта, що оскаржувана ухвала перешкоджає господарській діяльності ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», адже юридично обмежує реалізацію законних прав власника майна, не можуть бути підставою для скасування ухвали про забезпечення похову, оскілкьи заходи забезпечення похову носять тимчасовий характер та несуть легетимну мету - забезпечення виконання рішення суду.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, як необґрунтовані.

Таким чином, колегія судів дійшла до виснову, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, а тому в силу ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала районного суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» Правника Олександра Петровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21.06.2018 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.12.2018 року.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: О.Г.Журавльов

О.С.Комлева