ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2018 року м. Чернівці

справа № 727/9027/17

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанська Н. К.

суддів: Владичана А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Костюк Л.С.

за участю: представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника Чернівецької міської ради - Шиби О.М., представника Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради - Савченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1», треті особи Чернівецький міський голова, Чернівецька міська рада, Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, ОСОБА_1, про визнання незаконними та скасування наказів про внесення змін в штатний розпис та наказів про призначення на посаду, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Чебан В.М.,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» про визнання незаконними та скасування наказів про внесення змін в штатний розпис та наказів про призначення на посаду.

Посилався на те, що 22 липня 2003 року між ним та Чернівецькою міською радою в особі Чернівецького міського голови був укладений трудовий договір, відповідно до якого його було призначено на посаду головного лікаря КМУ «Міський пологовий будинок№1», термін дії контракту був визначений до 31.07.2004 року (в подальшому вказаний трудовий контракт неодноразово переукладався із продовженням його дії), проте протягом останніх років (з 2015 р.) фактично його обов'язки головного лікаря виконує заступник головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування ОСОБА_1

На підставі листа від 14.01.2015 року №22, підписаного ОСОБА_1 до Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, направлено на затвердження перелік змін до штатного розпису КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1».

Наказом №14 від 14.01.2015 року, за підписом головного лікаря ОСОБА_1 у штатний розклад КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» була введена посада заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування.

Відповідно до змін до штатного розпису в КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» від 14.01.2015 року з відділення анастезіології з ліжками інтенсивної терапії виводиться посада лікаря-анастезіолога та до загально-лікарського персоналу вводиться посада заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування.

Наказом КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» від 16.01.2015 року №08, підписаного в.о. головного лікаря ОСОБА_6, ОСОБА_1 був призначений на посаду заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування з 16.01.2015 року.

Відповідно до акту позапланової ревізії №15-39/26 від 21.08.2017 року, встановлено введення понаднормової штатної посади, на утримання якої використано коштів з бюджету м.Чернівців на загальну суму 163576,06 грн., яка не була передбачено наказом МОЗ України від 23.02.2000 року №33 «Про штатні нормативи та типові штати закладів охорони здоров'я». Також в цьому ж акті зазначено, що не допускається введення посад таких найменувань, що не передбачені Національним класифікатором професій України ДК 003:2010, затвердженим наказом «Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року №327 діючими номенклатурами лікарських посад та посад молодших спеціалістів з медичною освітою».

Просив суд визнати незаконним та скасувати п.2 наказу №14 від 14.01.2015 року, підписаного головним лікарем КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1», про внесення змін у штатний розклад та ведення в штатний розклад посади заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування та визнати незаконним та скасувати наказ в.о. головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_6 №08 від 16.01.2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_5 збільшив позовні вимоги та просив суд додатково визнати незаконними та скасувати наказ №112 від 17.10.2017 року про внесення змін в штатний розпис установи та введення в штатний розпис установи посади заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи та визнати незаконним та скасувати наказ від 17.10.2017 року №210 про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника головного лікаря з організаційно методичної роботи.

Обґрунтовував вимоги тим, що після його звернення до суду за підписом в.о. головного лікаря ОСОБА_6 в штатний розпис загально-лікарняного персоналу введена посада заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи, а посада заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування із штатного розпису виведена та на даний час незаконно використовуються кошти із бюджету м.Чернівці.

Таким чином, позивач вважав, що посада заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи введена незаконно, поза межами фонду оплати праці, підстав для введення цієї посади до штатного розпису пологового будинку не було.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 вересня 2018 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано пункт 2 наказу №14 від 14.01.2015 року, підписаного головним лікарем КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1», про внесення змін у штатний розклад та введення в штатний розклад посади заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування.

Визнано незаконним та скасовано наказ в.о. головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_6 №08 від 16.01.2015 року про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування.

Визнано незаконним та скасовано наказ №112 від 17.10.2017 року, підписаний в.о. головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_6 про внесення змін в штатний розпис установи та введення в штатний розпис установи посади заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи.

Визнано незаконним та скасовано наказ №210 від 17.10.2017 року, підписаний в.о. головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_6 про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим просив скасувати рішення та ухвалите нове, яким відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції належним чином не надав належної оцінки наявним у справі доказам.

Відповідачем не були порушені вимоги наказу МОЗ України № 33, оскільки в ньому передбачено право керівників закладів охорони здоров'я у разі виробничої необхідності змінювати штати окремих структурних підрозділів або вводити посади, не передбачені штатними нормативами для даного закладу, в межах фонду оплати праці.

При цьому, посада була введена в межах даного фонду та не перевищувала фонду оплати праці установи, а також її було погоджено з відповідним органом управління.

В судовому рішенні відсутні правові обгрунтування незаконності наказів відповідача, немає посилань на норми матеріального права.

Також у позивача відсутнє право на пред'явлення даного позову. Відповідно до вимог ст.233 КЗпП України працівник має право звернутися з позовом до суду за захистом свого порушеного права. В той же час позивач не зазначає, яким чином були порушені саме його трудові права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 та представник КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилалися на те, що ревізією Управління західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області встановлено, що посада заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування, яка була введена в січні 2015 року, не передбачена Додатками №33 та №46 до Наказу МОЗ України від 23.02.2000 року №33, що призвело до утворення понаднормативної штатної одиниці та незаконного використання коштів з бюджету міста Чернівці.

До початку розгляду справи по суті від в.о.головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» надійшла заява, в якій він відкликав заперечення на апеляційну скаргу, подані представником установи. Також просив справу розглядати за відсутності представника установи.

В судове засідання апеляційної інстанції позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_7, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, не з'явилися та не повідомили про поважність причин своєї неявки. Від позивача ОСОБА_5 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з хворобою його представника - адвоката ОСОБА_8 Проте, колегія суддів відхилила дане клопотання, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про повноваження адвоката ОСОБА_8 Крім цього, таких повноважень не було додано і до заяви про відкладення розгляду справи.

В судове засідання апеляційної інстанції Чернівецький міський голова не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник апелянта ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представник Чернівецької міської ради та представник управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України визначено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом установлено, що розпорядженням Чернівецького міського голови від 21 липня 2003 року №450-к головним лікарем КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» призначено ОСОБА_5, з яким укладено трудовий контракт, який в подальшому неодноразово переукладався з продовженнм його дії.

Згідно з п.1 розпорядження Чернівецького міського голови від 24 грудня 2013 року №903-к ОСОБА_5 звільнено з посади головного лікаря з 31 грудня 2013 року у зв»язку з закінченням строку дії трудового контракту.

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 02 квітня 2014 року №247-к на посаду головного лікаря призначено ОСОБА_1, з яким укладено трудовий контракт.

Наказом головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_1 №14 від 14 січня 2015 року вилучено із штатного розпису відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії 1,0 посаду лікаря анестезіолога та введено у штатний розпис загально-лікарняного персоналу 1,0 посаду заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування (а.с.11).

Розпорядженням Чернівецького міського голови від 15 січня 2015 року №47-к припинено дію трудового контракту №1470 від 02 квітня 2014 року, укладеного з ОСОБА_1, увільнивши його із займаної посади головного лікаря з 15 січня 2015 року в порядку переведення для подальшої роботи в КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1».

Наказом в.о. головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_6 від 16 січня 2015 року №08, на підставі заяви ОСОБА_1 та листа Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради №20 від 16 січня 2015 року, на посаду заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування з 16 січня 2015 року призначено ОСОБА_1 (а.с.16).

Наказом від 17 жовтня 2017 року №112 про внесення змін у штатний розпис установи, в.о. головного лікаря КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» ОСОБА_6, в штатний розпис загально-лікарняного персоналу, введена посада заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи, а посада заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування із штатного розпису виведена (а.с.88).

Наказом №210 від 17 жовтня 2017 року з посади заступника головного лікаря з контролю якості, діагностики та лікування на посаду заступника головного лікаря з організаційно-методичної роботи з 18 жовтня 2017 року переведено ОСОБА_1 (а.с.89).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 зазначав, що оскаржуваними наказами введено понаднормативну штатну посаду, на утримання якої незаконно використовуються кошти з бюджету м.Чернівці.

З тексту позовної заяви вбачається, що він звернувся до суду в порядку ст.233 КЗпП України як працівник за вирішенням трудового спору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її (особистих) прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст.4 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору до суду в разі порушення свого права.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Всупереч зазначеним нормам, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_5 не зазначив, які його права або інтереси порушуються оскаржуваними наказами.

В своєму рішенні суд першої інстанції також не зазначив, яким чином оспорюваними наказами порушується трудове право ОСОБА_5

Разом з тим, з тексту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_5 оскаржує правомірність наказів, які стосуються третьої особи ОСОБА_1

Задовольняючи позов та визнаючи незаконними і скасовуючи накази про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника головного лікаря, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зазначеним рішенням порушуються права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1, який не був притягнутий до участі у справі в якості відповідача відповідно до вимог ст.51 ЦПК України.

Відповідно до ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач, які наділені певними процесуальними правами та обов'язками.

ОСОБА_1 притягнутий до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог. Проте, статус третьої особи без самостійних вимог відмінний від статусу сторони по справі.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз.2 п.11 постанови від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Пунктом 4 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача, об'єднання справ і роз'єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше.

Відповідно до пункту 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами,роз'яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов'язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов'язків.

За змістом частини першої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Всупереч наведеного суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_5 до КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1, не вирішив питання про залучення його до участі у справі в якості співвідповідача.

Суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду (п.п. 11, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

Суд апеляційної інстанції на стадії апеляційного розгляду позбавлений можливості усунути зазначене процесуальне порушення.

Задовольняючи позов по суті позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем - КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» незаконно було введено в штатний розпис понаднормативну одиницю.

Проте, такий висновок суду не грунтується на вимогах закону.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Право власника або уповноваженого ним органу визначати чисельність працівників і штатний розпис нормативно закріплено щодо підприємств та їх об'єднань у ч.3 ст.64 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Згідно п.6.1, п.6.2 Статуту КМУ «Міський клінічний пологовий будинок №1» керівництво установою здійснює її головний лікар. Призначення або звільнення з посади головного лікаря здійснюється Чернівецьким міським головою.

Відповідно до п.4.6.1 Статуту установа має право самостійно планувати свою роботу, розробляти організаційну структуру та структуру управління, формувати штатний розпис, встановлювати посадові оклади працівникам відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 6.6.2 Статуту визначено, що головний лікар установи формує штатний розпис установи та подає його на затвердження начальнику Управління.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що право визначати чисельність та штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу і не входить до компетенції суду.

Суд при розгляді спору зобов'язаний перевірити наявність (відсутність) підстав для призначення, звільнення чи переведення працівника (чи мало місце скорочення штату або чисельності працівників). Але він не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, та навпаки, збільшення чисельності чи штату працівників.

Штатний розпис є організаційно-розпорядчим документом, що використовується для вирішення організаційно-розпорядчих завдань управління.

З матеріалів справи вбачається, що оспорювані посади заступника головного лікаря були введені в штатний розпис діючим на час видання головним лікарем та погоджені з Управлінням охорони здоров'я Чернівецької міської ради.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування оскаржуваних наказів, оскільки по своїй суті вони є наказами з господарської діяльності, які визначають структуру і штат установи, а обговорення питання про їх доцільність не входить до компетенції суду.

Враховуючи наведені вище вимоги закону та встановлені обставини справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову на підставі п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України.

Пунктом 13 ст.141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 1920 грн.

Отже, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 1920 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 вересня 2018 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до комунальної медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №1» про визнання незаконними та скасування наказів про внесення змін в штатний розпис та наказів про призначення на посаду - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1920 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 17 грудня 2018 року

Головуючий /підпис/ Н.К. Височанська

Судді: /підпис/ А.І.Владичан

/підпис/ І.Б.Перепелюк

З оригіналом згідно: