РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року

м. Рівне

Справа № 570/3141/17

Провадження № 22-ц/4815/274/18

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

судді: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Тхоревський С.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Державне агентство лісових ресурсів України, Державного підприємства «Клеванське лісове господарство»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 30 січня 2018 року, ухваленою в складі судді Гнатущенко Ю.В., у справі № 570/3141/17,

в с т а н о в и в :

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненське обласне управління лісового та мисливського господарства про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення і поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

Ухвалою Рівненського районного суду від 30 січня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Не погодившись із вказаною ухвалою, директор ДП «Клеванське лісове господарство» Чуприна С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу судді районного суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, оскільки місце знаходження відповідача м. Київ.

11.12.2018 року Чуприна С.В. (директор ДП «Клеванське лісове господарство») подав до початку розгляду справи заяву про приєднання до апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до початку першого судового засідання, представник позивача вказує, що ухвала суду законна та обгрунтована. Просить залишити її без зміни, а скаргу без задоволення.

В ході розгляду справи, представник третьої особи адвокат Лазарчук М.В. заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ні він, ні представник відповідачів не отримали відзив на апеляційну скаргу. Заслухавши думку інших учасників справи колегією суддів клопотання відхилено. У зв'язку з чим, адвокат Лазарчук М.В. заявив відвід колегії суддів, який визнається судом як завідомо безпідставний. Такі дії суд розцінює як зловживання учасником справи процесуальними правами, що спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи, а тому заявлене клопотання залишено без розгляду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Статтею 352 ЦІІК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуальної о права.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися па засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуальною права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Пред'явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцем знаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб.

В силу ст.28 ЦПК України позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відкриваючи провадження у справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1, суд першої інстанції вважав, що позов підсудний саме Рівненському районному суду Рівненської області, оскільки саме на його території зареєстровано місце проживання позивача.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 пред'явив позов до відповідача юридичної особи Державного агентства лісових ресурсів України, місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 із вимогами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тобто позов виник із трудових правовідносин.

Зареєстрованим місцем проживання позивача є с. Зоря Рівненського району Рівненської області.

Виходячи із вищенаведеного дана цивільна справа за вибором позивача підсудна саме Рівненському районному суду Рівненської області.

В свою чергу, за відповідності позовної заяви вимогам чинного цивільно-процесуального законодавства, районний суд зобов'язаний був її прийняти та на її підставі відкрити провадження у справі, що він вірно і зробив.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ЦПК України, є необґрунтованими.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Клеванське лісове господарство» залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 30 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 грудня 2018 року.

Головуючий :

Судді :