Справа № 163/1459/18
Провадження № 2/163/389/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2018 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Чишія С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини і пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач просить постановити рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі з 200 до 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, а також про стягнення з відповідача 5476 гривень пені за прострочення сплати присуджених аліментів.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду від 04.02.2008 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 200 гривень. Такий розмір аліментів не відповідає законодавчо встановленому мінімуму, а через інфляційні процеси від дня присудження аліментів не спроможний покривати витрати на утримання сина. Обставини, які б унеможливлювали виконання відповідачем, який є працездатною особою, батьківського обов'язку відсутні. Крім цього, заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.05.2018 року становить 13000 гривень, що згідно із ст.196 СК України є підставою для стягнення пені, розмір якої за період з лютого 2011 року по липень 2018 року позивачем обраховано на суму 5476 гривень.

Провадження в справі відкрито ухвалою від 03.10.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з матеріалами позову відповідач отримав особисто 22.10.2018 року.

У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подав.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 стверджено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно із копією рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 04.02.2008 року з відповідача в користь позивача вирішено стягувати з 02.01.2008 року аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 200 гривень щомісяця до досягнення ним повноліття.

Відповідно до затвердженого 03.05.2018 року начальником Іваничівського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області розрахунку заборгованості по аліментах АСВП 6480834 відповідачем сплачено аліментів всього на суму 9800 гривень, заборгованість станом на 01.05.2018 року становить 13000 гривень.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись.

З часу ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів стаття 182 Сімейного кодексу України зазнала суттєвих змін у зв'язку із прийняттям Законів України № 2037-VIII від 17.05.2017 року та №2475-VІІІ від 03.07.2018 року, які спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів.

Так, частиною 2 статті 182 СК України, в чинній на час розгляду справи редакції, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сину сторін ОСОБА_3 виповнилось 11 років.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 гривні, з 01 грудня - 2027 гривень.

З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти в значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання дитини сторін станом на дату розгляду справи становить 972 гривні, з 01 грудня - 1013,50 гривень.

Отже, з огляду на положення закону стягуваний на даний час з відповідача розмір аліментів на дитину не відповідає чинному законодавству та є явно таким, що не спроможний забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку.

Такі висновки дають підстави суду вважати, що заявлені позивачкою вимоги по їх суті належним чином обґрунтовані.

Щодо заявленого позивачем розміру аліментів у 2000 гривень, то суд вважає його дещо завищеним, оскільки порушує баланс рівності обов'язку батьків по утриманню дитини та не підтверджується необхідністю його стягнення.

Враховуючи потреби дитини згідно її віку, суд дійшов висновку про необхідність зміни розміру щомісячного стягнення аліментів на утримання сина сторін до 1500 гривень.

Такий розмір є наближеним до мінімального та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України загальним засадам сімейних відносин - справедливості, добросовісності, розумності.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Отже, в разі зміни способу стягнення аліментів, їх збільшення чи зменшення положення ст.191 СК України не застосовуються.

Зазначене свідчить про відсутність правових підстав для збільшення розміру аліментів з 01.08.2018 року, про що просить відповідач.

Згідно із ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка(пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються(стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки(пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів(за кожен місяць).

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року у справі №6-94цс15.

Факт неповного виконання відповідачем як платником аліментів рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 підтверджується письмовим розрахунком заборгованості, зробленими державним виконавцем, який не спростований і не заперечений відповідачем, оскільки ні відзиву, ні будь-яких доказів на доведення протилежного ним не подано.

Із розрахунку заборгованості встановлено, що присуджені аліменти в розмірі 200 гривень в місяць відповідачем сплачено всього на суму 9800 гривень, тобто за 49 місяців(4 роки 1 місяць).

Враховуючи дату присудження аліментів - з 02.01.2008 року, заборгованість за відповідачем рахується з 02 лютого 2011 року.

Виходячи із суми місячного боргу по аліментах(200 гривень) розмір пені в місяці, який має 28 днів становить 56 гривень, 29 днів - 58 гривень, 30 днів - 60 гривень, 31 день - 62 гривні.

Згідно формули обчислення пені її розмір згідно із розрахунком заборгованості за період з лютого 2011 року по квітень 2018 року складає 5292 гривні.

Позивач заявила вимогу про стягнення пені з лютого 2011 року по липень 2018 року. Однак розмір пені суд стягує в межах документально підтвердженого періоду існуючого боргу, що наведений у розрахунку державного виконавця.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за період з лютого 2011 року по квітень 2018 року в розмірі 5292 гривні.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору за дві самостійні вимоги, від якого позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України, слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.259, 264, 265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягуваних за рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 04.02.2008 року аліментів з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 200(двохсот) гривень до 1500(однієї тисячі п'ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5292(п'ять тисяч двісті дев'яносто дві) гривні неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1409(одну тисячу чотириста дев'ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення протягом 30 днів з дня його складення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Ім'я позивача - ОСОБА_1; місце проживання: АДРЕСА_1; РНОКПП - НОМЕР_1.

Ім'я відповідача - ОСОБА_2; місце проживання: АДРЕСА_2; РНОКПП - невідомий.

Головуючий : суддя С.С.Чишій