У Х В А Л А

"14" грудня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарі - Кравченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, заяву відповідача ОСОБА_1, про відвід судді Катющенко В.П., -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Справу розглядає суддя Катющенко В.П.

В судовому засіданні 14 грудня 2018 року відповідач ОСОБА_1 заявив відвід головуючому у справі посилаючись на те, що він прожив разом із дружиною у шлюбі майже 20 років і має право на його збереження. Представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав заяву відповідача про відвід головуючого яка викладена відповідачем у письмовій формі, яку оголосив в судовому засіданні та долучив до матеріалів справи.

Представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, просила суд залишити заяву про відвід без розгляду, у зв'язку з пропуском встановленого законом строку на її подання. Також вважала, що дії головуючого в судовому засіданні навпаки свідчать про сприяння відповідачу у реалізації його прав, оскільки за клопотанням останнього судом відкладався розгляд справи. Також, просила суд накласти штраф на сторону відповідача за зловживання процесуальними правами.

Позивач просила суд задовольнити її законне право на розірвання шлюбу.

Суд, вислухавши думки учасників справи, вивчивши підстави та мотиви поданої заяви, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до статті 36 Цивільного процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Заява про відвід судді Катющенко В.П. обґрунтована тим, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 19 вересня 2018 року передана судом до поштового відділення для відправки 16 жовтня 2018 року, тобто за три дні до судового засідання, яке було призначено на 19 жовтня 2018 року. З огляду на те, що відповідно до норми ст. 67 ЦПК України, обов'язком здійснення викликів віднесено до обов'язків секретаря, можна було б припускати, що саме секретар порушив процесуальний закон, якби у зазначеній нормі не було б прямо зазначено, що секретар судового засідання виконує доручення головуючого, що стосуються розгляду справи, зокрема і здійснює судові виклики і повідомлення. З огляду на зазначене, з урахуванням наведених норм процесуального закону, припускає, що саме головуючийу справі надав доручення секретареві відправити судову кореспонденцію на його ім'я тільки 16 жовтня 2018 року. Зазначена подія не пов'язана з процесуальними рішенням суду, а відтак не може бути не врахована при розгляді заяви про відвід та невільована стандартною фразою, яка закладається у всі судові рішення щодо відмови у задоволенні заяви про відвід судді «не згода з процесуальним рішенням суду».

На думку заявника, суд упереджено та однобічно розглядає дану справу, яка пов'язана з особистими немайновими правами та інтересами сторін. Так, ним було подано клопотання про надання часу для примирення подружжя, яке судом не розглянуте, та по суті якого, до цього часу, не прийнято будь-яке судове рішення. Саме з метою збереження шлюбу між ним та позивачем, він звернувся до суду з заявою про встановлення часу для примирення, який на його думку буде мати позитивні наслідки при цьому зазначив і подію, з якою пов'язує надію на примирення.

Також з метою збереження їх шлюбу, через канцелярію Дніпровського районного суду міста Києва його представником було подано зустрічну позовну заяву про встановлення режиму окремого проживання подружжя, разом з заявою про поновлення пропущеного процесуального строку, у задоволенні якої судом було безпідставно відмовлено, а зустрічна заява залишена без розгляду. При цьому, суд до цього часу не надав йому повного тексту цієї ухвали, а відтак і не навів мотивів свого рішення, яким фактично створив перешкоди не тільки для реалізації ним своїх прав закріплених нормами матеріального та процесуального права, а і права на ефективний захист його прав та інтересів, які полягають у збереженні цього шлюбу та подальшого спільного проживання.

Також зазначає, що рішення суду не узгоджене з нормами процесуального закону. Так, нормою ст. 257 ЦПК України закріплено підстави залишення позовної заяви без розгляду, які у даному випадку відсутні, оскільки залишення зустрічної позовної заяви у даному випадку не передбачено ЦПК, а натомість передбачено повернення заяви позивачеві. Зазначене також є підставою для сумніву в об'єктивності суду та неупередженості.

Оскільки, судом було відмовлено його представникові надати час для звернення до Київського апеляційного суду зі скаргою на ухвалу, яка на їх думку перешкоджає подальшому розгляду даної цивільної справи, оскільки підчас підготовчого судового засідання не вирішено всі необхідні питання, та не виконано завдання визначені нормою ст.ст. 189 - 198 ЩІК України, а відтак суд не може, до вирішення питання щодо задоволення або відмови у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову поновити пропущений процесуальний строк та повернення або залишення зустрічної позовної заяви без розгляду, продовжувати розгляд даної справи. Вважає, що такими діями суд створив йому перешкоди у реалізації права на ефективний захист, зокрема щодо реалізації права на апеляційне оскарження, яке є конституційним правом, що може бути здійснено учасниками судового процесу, в першу чергу, сторонами.

Право на апеляційне оскарження ухвали суду від 07 грудня 2018 року у цій справі ґрунтується на положеннях п, 6,10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, якою передбачено можливість оскарження ухвал про повернення заяви позивачеві (заявникові) та відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк, і навіть про залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду подасться протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Переконаний, що суд діє не об'єктивно та упереджено відносно нього як відповідача у цій справі та подружжя, котрий намагається реалізувати свої права для забезпечення інтересу збереження шлюбу законними та моральними засобами у спосіб встановлений законом.

З огляду на зазначене відповідач висловлює свою недовіру головуючому у справі судді, якому не може довіряти при розгляді даної заяви, через висловленні вище обставини, які підтверджують про порушення головуючим у справі суддею Законів України.

В той же час, суд вважає, що наведені у заяві обставини, як підстави для відводу судді, є необґрунтованими, не відповідають дійсним обставинам справи та є помилковим тлумаченням сторони процесуальних рішень прийнятих судом.

Так, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19 жовтня 2018 року.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано 17 жовтня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Посилання відповідача та його представника про надання безпосередньо головуючим у справі вказівки на направлення відповідачу поштового повідомлення із затримкою, є голослівним, не підтвердженим жодним встановленим фактом.

Щодо упереджено та однобічного, на думку заявника, розгляду даної справи головуючим, то такі твердження спростовуються як діями головуючого під час розгляду даної справи так і матеріалами справи, з огляду на наступне.

Так, відповідачем 18 жовтня 2018 року до суду було подано заяву про відкладення розгляду справи. В підготовчому судовому засіданні 19 жовтня 2018 року така заява відповідача судом була задоволена та підготовче судове засідання відкладено на 09 листопада 2018 року.

08 листопада 2018 року до суду відповідачем було подано заяву про надання часу для примирення, а представником відповідача - ОСОБА_3, заява про відкладення розгляду даної цивільної справи. В підготовчому судовому засіданні 09 листопада 2018 року заява представника відповідача про відкладення розгляду справи, була задоволена та підготовче судове засідання відкладено на 07 грудня 2018 року.

З викладеного вбачається, що дії головуючого під час розгляду даної справи в повній мірі відповідають завданням та засадам цивільного судочинства, спрямовані на забезпечення захисту прав усіх учасників справи, в тому числі відповідача та його представника.

06 грудня 2018 року до суду надійшла зустрічна позовна заява відповідача ОСОБА_1 про встановлення режиму окремого проживання подружжя та клопотання про поновлення (подовження) процесуального строку.

В підготовчому судовому засіданні 07 грудня 2018 року, яке проведено за участю позивача, представника позивача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3, ухвалою суду, в задоволенні клопотання відповідача про поновлення (продовження) процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви відмовлено, а зустрічна позовна заява залишена без розгляду.

Посилання сторони відповідача на безпідставність відмови у задоволенні клопотання відповідача про поновлення (продовження) процесуального строку на подання зустрічної позовної заяви та залишення останньої без розгляду, є фактичним непогодженням сторони із прийнятим судом процесуальним рішенням, яке є підставою для відводу судді та не може оцінюватись сторонами як сумнів у її неупередженості в межах розгляду даної справи. При цьому суд звертає увагу на те, що за вимог ст. 126 Цивільного процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшовши висновку про відсутність підстав для поновлення (продовження) процесуального строку, у відповідності до вимог ст. 127 ЦПК України, залишив поданий після спливу встановленого строку, документ, без розгляду.

Щодо посилання сторони відповідача на не отримання повного тексту ухвали суду від 07 грудня 2018 року, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п'ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Проголошуючи вступну та резолютивну частину ухвали від 07 грудня 2018 року судом роз'яснено про складання повного тексту ухвали не більш як п'ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частини ухвали.

Повний текст ухвали суду від 07 грудня 2018 року виготовлений 11 грудня 2018 року та направлений поштовим відправленням усім учасникам справи. Сторона ж відповідача до суду з метою отримання повного тексту ухвали наручно (особисто в приміщенні суду), не зверталася. Крім того, ні відповідач, ні його представник до суду заяви про направлення кореспонденції електронною поштою, не зверталися. А тому посилання сторони відповідача на не отримання повного тексту ухвали від 07 грудня 2018 року є безпідставним та залежало виключно від бажання самої сторони отримати процесуальний документ у справі.

Щодо посилань сторони відповідача на перешкоджання судом у реалізації права на ефективний захист, зокрема щодо реалізації права на апеляційне оскарження та не вирішення судом заяви відповідача про надання часу для примирення, то суд зазначає наступне.

Так, ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, зокрема щодо відмови у поновленні або продовженні пропущеного процесуального строку. Право на таке оскарження роз'яснено судом в ухвалі від 07 грудня 2018 року.

Відповідно до п 15.10 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-9, 11, 14-16, 19-23, 37-39 частини першої статті 353 цього Кодексу, чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються усі матеріали. В інших випадках - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної або касаційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Враховуючи, що право на оскарження ухвали суду від 07 грудня 2018 року передбачено п. 10 ч. 1 ст. 353 Цивільного процесуального кодексу України, ні підстав для відкладення (оголошення перерви) підготовчого судового засідання, які визначені ст. 198 ЦПК України, ні перешкод для проведення підготовчого судового засідання, у зв'язку із оскарженням ухвали, у суду не було, оскільки для розгляду апеляційної скарги, у разі її подання, до суду апеляційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги.

Також, суд звертає увагу сторони відповідача на те, що саме в підготовчому судовому засіданні судом вирішуються, у відповідності до вимог ст. 197, 198 ЦПК України, усі заяви та клопотання учасників справи.

Так, в підготовчому судовому засіданні 07 грудня 2018 року судом повідомлено учасників справи про надходження до суду заяви відповідача про надання часу для примирення, та судом, враховуючи роз`яснень, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в підготовчому судовому засіданні оголошена перерва до 14 грудня 2018 троку для виклику відповідача саме з метою розгляду даної заяви.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Перевіривши наведені відповідачем ОСОБА_1 підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв'язку з чим провадження по справі слід зупинити та передати заяву про відвід для вирішення в порядку ст. 33 ч.1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36,40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заяву відповідача ОСОБА_1, про відвід судді Катющенко В.П., необґрунтованою.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - зупинити.

Передати заяву про відвід для вирішення в порядку ст. 33 ч.1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: