Номер провадження № 2/522/2435/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючої судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Соболевій О.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Одеській області, третя особа: ОСОБА_4, про встановлення факту відсутності родинних відносин та кровної спорідненості, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання відсутності факту родинних відносин та кровної спорідненості між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, виключення запису про батьківство з актового запису про її народження. Позивач вважає відповідачку шахрайкою, яка має намір на підставі підроблених чи отриманих у інший незаконний спосіб документів спадкувати майно у складі спадщини, яка була відкрита після смерті її чоловіка ОСОБА_5.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, вважає його безпідставним та необґрунтованим, посилаючись на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.1998 року у справі № 2-1222/98, яким встановлено, що ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав своє батьківство, підтвердив суду що вона є його рідною донькою та він бажає записати її на своє прізвище та ім'я.

За цих обставин 24.07.1998 року було видано повторне свідоцтво про її народження серії НОМЕР_1, в якому в графі «батько» зазначено ОСОБА_5.

Відповідач Приморський районний у м. Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Одеській області письмово повідомив суд про те, що заперечень та клопотань не має, просить суд розглядати справу без участі представника відділу та рішення ухвалити рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_5 -ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав та просив суд їх задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є однією із спадкоємців першої черги за законом на майно ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4.

Після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_2 Сьомою одеською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 103/2017.

Іншими спадкоємцями першої черги за законом на майно померлого ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_4 та ОСОБА_9.

ОСОБА_4 та ОСОБА_9 до матеріалів спадкової справи № 103/2017 подано заяви про відмову у прийнятті спадщини на користь дружини спадкоємця ОСОБА_1.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.1998 року у справі № 2-1222/98 встановлено, що матір відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_12 протягом півтори роки до її народження не підтримувала ні яких подружніх стосунків з колишнім чоловіком ОСОБА_11, шлюб з яким був розірваний юридично 29 вересня 1992 року.

У зв'язку з тим, що з моменту розірвання шлюбу минуло менше 9 місяців з моменту народження ОСОБА_2, формально вона була зареєстрована на ім'я та прізвище колишнього чоловіка матері та по-батькові була зареєстрована як ОСОБА_2.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.1998 року у справі № 2-1222/98 встановлено, що допитаний у якості 3-ої особи ОСОБА_5 підтримав пояснення ОСОБА_12 щодо того, що донька ОСОБА_2 дійсно народжена від нього, що він з народження став нею опікатися, як рідний батько, надавав матеріальну допомогу, брав участь в її вихованні, та пояснив, що ОСОБА_2, народжена ІНФОРМАЦІЯ_1, є його рідною донькою, та він бажає записати її на своє прізвище та ім'я, тому анульовано запис про батька ОСОБА_11 в актовому запису №134 від 24.02.1993 року про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та 24.07.1998 року.

Статтею 134 Сімейного кодексу України визначено, що орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Стаття 126 Сімейного кодексу України встановлює, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Станом на час проведення реєстрації змін до відомостей про народження 24.07.1998 року чинним був Кодекс про шлюб та сім'ю України, ст. 53 якого було визначено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану.

Заява подається особисто сторонами, що дає можливість співробітникові державного органу реєстрації актів цивільного стану пересвідчитись у добровільному волевиявленні осіб.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого 16.08.2017 року, вбачається що 24.07.1998 року на підставі рішення суду від 25.05.1998 року до актового запису № 134 від 24.02.1993 року, складеного Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, були внесені зміни до відомостей про батька (запис №1), зокрема інформація «ОСОБА_11» видалена, та на підставі актового запису про батьківство № 64 від 24.07.1998 року, виданого Другим Приморським відділом ДРАЦС Одеського МУЮ, змінено відомості про дитину: по-батькові «ОСОБА_2» змінено на «ОСОБА_2», відомості про батька змінено на «ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, місце проживання АДРЕСА_1» (запис №2).

Державний реєстр актів цивільного стану громадян (єдина комп'ютерна база даних про акти цивільного стану, внесені до них зміни і доповнення, видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та витягів з Реєстру) сформований у травні 2008 року, тому запис про зміну відомостей про народження проводиться з посиланням на норми Сімейного кодексу України, який набув чинності з січня 2002 року, зокрема на ст. 126 Сімейного кодексу України.

З наданих Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції матеріалів вбачається, що актовий запис про встановлення батьківства № 64 від 24.07.1998 року, складений Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції відносно ОСОБА_2 проводився на підставі спільної заяви її батька ОСОБА_5 та матері ОСОБА_12, підписаної ними особисто.

За цих обставин ОСОБА_2 було 24.07.1998 року видано повторне свідоцтво про народження серії НОМЕР_1, в якому в графі «батько» зазначено ОСОБА_5.

Позивач звернувся до суду із позовом про виключення відомостей про померлу особу, як батька, з актового запису народження дитини, посилаючись на ч. 3, 4 ст. 137 СК України.

Положеннями ст. 137 СК України, визначено підстави, за яких можливе оспорювання батьківства після смерті особи, яка записана батьком дитини.

Так, ч. 3,4 ст. 137 СК України визначає, що якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

Отже, виходячи з цих положень вбачається, що правом щодо оспорювання батьківства наділені спадкоємці першої черги, а саме: дружина, батьки діти.

Проте, цим правом вони наділяються виключно за обставин, коли особа з поважних причин не знала, що записана батьком і померла.

До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Таким чином, в даній статті мова йде про народження дитини та внесення відповідного актового запису ще за життя особи, яка була записана батьком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що внесений відповідний актовий запис № 972 Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області від 21 січня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2.

Також згідно матеріалів справи вбачається, що відповідач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 134 від 24.02.1993 року Другим Приморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Одеській області.

На підставі актового запису про батьківство № 64 від 24.07.1998 року, виданого Другим Приморським відділом ДРАЦС Одеського МУЮ, внесено зміни до актового запису № 134 від 24.02.1993 року та змінено відомості про дитину та відомості про батька.

Тобто запис про батьківство ОСОБА_5 була внесена до актового запису про народження дитини.

Позивач в позові посилається на ч. 3 ст. 137 СК України, як на підставу для звернення до суду, так як актовий запис щодо особи, як батька дитини, була вчинена за його життя.

Верховний Суд України у пункті 12 своєї постанови № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» дав наступні роз'яснення з цього приводу:

«Статтею 137 СК передбачено можливість оспорювання батьківства й після смерті особи, записаної батьком дитини. Якщо така особа померла до народження дитини, оспорити батьківство мають право спадкоємці цієї особи за умови подання нею за життя заяви нотаріусу про невизнання свого батьківства.

У разі настання смерті особи після оспорення нею свого батьківства в суді, її спадкоємці можуть підтримати позовну заяву відповідно до положень статті 37 ЦПК про процесуальне правонаступництво в цивільних справах.

Коли ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у статті 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти.»

Таким чином, стаття 137 СК України встановлює три випадки для оспорювання батьківства після смерті цієї особи, яка записана батьком дитини іншими особами. Це:

1) подання особою письмового заперечення свого батьківства до народження дитини через нотаріальну контору (частина 1 статті 137 СК);

2) пред'явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини з переводом цих прав на правонаступника (частина 2 статті 137 СК);

3) відсутність у нього з поважних причин інформації про запис батьком дитини (частина 3 статті 137 СК).

Інших випадків щодо можливості оспорювання батьківства, особи, яка померла законом не встановлено.

Позивачем не надано суду жодних доказів про те, що ОСОБА_5 за життя оспорював своє батьківство щодо відповідачки, або докази того, що у нього з поважних причин була відсутня інформації про запис його батьком дитини.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 добровільно визнав своє батьківство, підтвердив дані обставини у суді, що підтверджується відображено в Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.1998 року у справі № 2-1222/98, а також особисто звернувся до Другого Приморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зі спільною заявою матері відповідачки ОСОБА_12 про визнання себе батьком для внесення відповідних змін до актового запису № 134 від 24.02.1993 року про народження відповідачки.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Заявляючи вимогу про встановлення факту відсутності родинних відносин та кровної спорідненості позивач жодним чином не обґрунтував свої позовні вимоги в цій частині, не надав доказів, підтверджуючих наявність фактів, які б слугували підставою для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 258-259, 263-265, 352, 354-355 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Одеській області, третя особа: ОСОБА_4, про встановлення факту відсутності родинних відносин та кровної спорідненості, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2018 року.

Суддя:

05.12.18