Справа № 445/1858/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/783/1609/18 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 06 березня 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 24 802,05 грн. матеріальної шкоди; стягнення 1982,00 грн. витрат, понесених на дослідження та надання звіту про визначення вартості матеріальної шкоди; стягнення судового збору та стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_4, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2: 24 802,05 грн. матеріальної шкоди; 1982,00 грн. витрат, понесених на дослідження та отримання звіту про визначення вартості матеріальної шкоди; 551,20 грн. судового збору; 1000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення судув апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що апелянт не була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не брала участі у судовому засіданні, у звязку з чим її позбавлено можливості звернутись з клопотанням про призначення автотоварознавчої експертизи, а експертний висновок № 235/16 від 11.07.2016 року, наданий позивачем, викликає сумніви у правильності визначення розміру майнової шкоди. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини п'ятої зазначеної статті, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2, 28.06.2016 року, біля 19 год. 20 хв. в с. Гологори Золочівського району Львівської області залишила без нагляду гужову підводу, яка раптово виїхала на проїзну частину дороги та вїхала у стоячий автомобіль НОМЕР_1, в результаті чого даний автомобіль зазнав технічних пошкоджень, власником якого є ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 949528.

15 серпня 2016 року постановою Золочівського районного суду Львівської області, винесеною у справі №445/1337/16-п, яка не оскаржувалася і набрала законної сили, ОСОБА_2, визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП на накладено штраф у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до положень ч. ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Частина 6 ст. 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов»язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до Висновку №235/16 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві ОСОБА_4, складеного 11.07.2016 року, вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику Mercedez-Benz Vito 110, реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на момент проведення дослідження становить 24 802,05 грн.

Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, належних та допустимих доказів на спростування вартості матеріального збитку, встановленого внаслідок проведеного автотоварознавчого дослідження, ОСОБА_2 не надала.

Таким чином, враховуючи те, що вину ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, в результаті якого позивачу завдано майнову шкоду, встановлено судовим рішенням, те, що позивачем належним та допустимим доказом, яким є висновок експертного автотоварознавчого дослідження, підтверджено розмір майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями відповідачки та причинний зв'язок між ними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позову ОСОБА_4

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що апелянт була позбавлена можливості звернутися до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи з огляду на те, що провадження у даній справі відкрито 18.10.2016 року, а рішення у справі ухвалено лише 06.03.2018 року, що свідчить про тривалий розгляд справи, враховуючи те, що відповідачка для спростування розміру майнової шкоди, встановленого в результаті експертного автотоварознавчого дослідження, під час розгляду справи судом першої інстанції, мала можливість звернутися до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Крім цього, з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи у даній справі вправі був звернутися і представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, який представляв її інтереси на підставі довіреності, посвідченої ще 25.01.2017 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник відповідачки не міг клопотати про призначення зазначеної експертизи без отриманої попередньої згоди довірителя, не заслуговують на увагу, оскільки протягом тривалого розгляду справи було достатньо часу для узгодження та вирішення цього питання.

Крім цього, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обовязковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов»язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Частина 5 ст. 130 ЦПК України передбачає, що вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, що спростовує доводи апелянта про розгляд справи у відсутності відповідача через неналежне її повідомлення про судовий розгляд справи, призначеної до розгляду на 06.03.2018 року, оскільки наявною в матеріалах справи розпискою представника відповідачки - ОСОБА_3 підтверджується, що він належним чином був повідомлений про розгляд справи. (а.с. 67).

З врахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Згідно рахунку-фактури №0704/2/16 від 04.07.2016 року вартість проведення автотоварознавчого дослідження по заяві-зверненню від 04.07.2016 року становить 1982,00 грн., на підтвердження проведеної оплати позивачем долучено банківський чек від 05.07.2016 року.

Квитанцією №16 від 27.09.2016 року підтверджується проведення позивачем оплати професійної правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн.

А відтак, стягнення з відповідачки зазначених судових витрат, підтверджених документально, відповідає ст. ст. 133, 137, 139, 141 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 06 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29.08.2018 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

ОСОБА_6