РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту,

встановив:

Позивачі звернулися в суд із позовом до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла їх матір ОСОБА_4 Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 1,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки площею 0,5993 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області та частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, в якому призначила спадкоємцем частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ОСОБА_1, а спадкоємцем земельної ділянкм загальною площею 1,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 0,5993 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства, які розташовані на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області - ОСОБА_2

Із-за розбіжностей у правовстановлюючих документах та заповіті вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у органах нотаріату, оскільки з тих підстав нотаріус відмовив у вчиненні даної нотаріальної дії.

Просять здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_4, посвідченого 21.04.2015 року секретарем Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області та встановити, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 52/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1084 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а ОСОБА_2 заповіла земельну ділянку площею 0,4909 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області та земельну ділянку загальною площею 1,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Також просять визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 52/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,1084 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, а за ОСОБА_2 визнати право приватної власності на земельну ділянку площею 0,4909 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області та земельну ділянку загальною площею 1,77 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою суду від 30.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про тлумачення заповіту та визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог майнового характеру, щодо визнання права власності на спадкове майно повернуто позивачам.

В судове засідання позивачі не з»явились, однак подали заяви в якій просять вимоги задовольнити, розгляд справи проводити у їхній відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явилась, однак подала заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просить проводити розгляд справи у її відсутності.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з'явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб.

Оцінивши всі докази в сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або двох сторін правочину суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно з ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 21.04.2015 р. секретарем Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області за №30 посвідчено заповіт, складений ОСОБА_4

Із змісту даного заповіту вбачається, що ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 належну їй АДРЕСА_1 та земельну ділянку під забудову, котра знаходиться по АДРЕСА_1. Земельні ділянки згідно з Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 заповіла ОСОБА_2

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

Позивачі, як спадкоємці за заповітом майна ОСОБА_4, звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину.

Однак, постановою приватного нотаріуса ОСОБА_6 від 10.05.2018 р. відмовлено позивачам у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки існує розбіжність у документі, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок (52/100 частин будинку) і змістом заповіту (АДРЕСА_1 7) та державними актами на земельні ділянки і заповітом, в якому не зазначена площа земельної ділянки (присадибну ділянку під забудову) та їх цільове призначення.

Із наданого суду свідоцтва про право власності серії НОМЕР_4 від 25.09.2000 р. встановлено, що на день складення вищевказаного заповіту і на день відкриття спадщини ОСОБА_4 була власником 52/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

Із Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6, виданих 25.02.2002 р. і 27.06.2003 р. вбачається, що ОСОБА_4 як на день складання заповіту, так і на день відкриття спадини є власником земельної ділянки площею 1,77 га., котра призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і 0,5993 га. (складається із земельної ділянки площею 0,1084 га. і 0,4909 га.), котра призначена для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства.

Оскільки заповіт містить суперечливі положення, зокрема є розбіжності у заповіті та правостановлюючих документах на нерухоме спадкове майно, тому заповіт слід розтлумачити.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Беручи до уваги, що спадкодавець ОСОБА_4 на день складання заповіту і на день відкриття спадщини була власником 52/100 житлового будинку АДРЕСА_1, а тому слід розтлумачити заповіт та встановити, що волею ОСОБА_4 було заповісти ОСОБА_1 саме 52/100 частин житлового буд. АДРЕСА_1.

Оскільки відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 від 27.06.2003 р. земельна ділянка для обслуговування вищевказаного житлового будинку і господарських споруд становить 0,1084 га., тому слід встановити, що волею ОСОБА_4 було заповісти ОСОБА_1 саме 0,1084 га. земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1.

Враховуючи, що ОСОБА_4 згідно з Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 25.02.2002 р. є власником земельної ділянки площею 1,77 га., котра призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тому слід встановити, що волею ОСОБА_4 було заповісти ОСОБА_2 саме 1,77 га. земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Зарічанської сільської ради.

Оскільки ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2 земельну ділянку згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6 від 27.06.2003 р. та беручи до уваги, що вона складається із двох ділянок і ділянку №1 за цим Державним актом вона заповіла ОСОБА_1, тому суд прийшов до висновку, що волею ОСОБА_4 було заповісти ОСОБА_2 ділянку №2, площею 0,4909 га. призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Задовольняючи позовні вимоги суд також бере до уваги визнання учасниками справи обставин, котрі відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, і суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст. 1256 ЦК України, суд,

ухвалив:

позов задовольнити.

Розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_4, посвідченого 21.04.2015 р. секретарем Зарічанської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області за №30, встановивши, що волею ОСОБА_4 було заповісти:

- ОСОБА_1 52/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та земельну ділянку №1 згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого 27.06.2003 р. для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, площею 0,1084 га., яка розташована на території Зарічанської сільської ради;

- ОСОБА_2 земельні ділянки згідно з Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 25.02.2002 р. для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,77 га., яка розташована на території Зарічанської сільської ради та земельну ділянку №2 згідно з Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого 27.06.2003 р. для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,4909 га., яка розташована на території Зарічанської сільської ради.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук