Провадження № 2/761/5682/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 грудня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тонконог Олена Юхимівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, згідно з яким просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 19.09.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тонконог Оленою Юхимівною, зареєстрований в реєстрі за номером 884; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, індексний номер 37159110 від 19.09.2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тонконог Оленою Юхимівною.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_7 у спадщину за заповітом квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, враховуючи відсутність коштів на проведення реєстрації свого права власності за вказану квартиру, позивач вирішив передати останню в оренду на підставі Договору оренди, укладеного 23.08.2017 року між ним та ОСОБА_8 на строк з 23.08.2017 року по 23.02.2018 року.

Разом з тим, позивач вказує, що прибувши 30.09.2017 року до місцезнаходження квартири, ним було виявлено, що дане майно є нібито приватною власністю ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2017 року, укладеного між нею та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тонконог О.Ю.

Крім того, як зазначає позивач, спірне нерухоме майно на час укладення вищенаведеного договору належало ОСОБА_3 нібито згідно з договором купівлі-продажу від 24.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 641.

В той же час, позивач зазначає, що вищенаведений договір купівлі-продажу квартири від 24.01.2006 року є нікчемним, адже досудовим розслідуванням кримінального провадження, порушеного за заявою позивача за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, було встановлено, що договір купівлі-продажу від 24.01.2006 року не посвідчувався та не реєструвався приватним нотаріусом Морозовою С.В.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст.ст. 202-203, 215, 216, ЦК України, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 19.06.2018 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 18.09.2018 року було закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Відповідачі та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у спадщину за заповітом квартиру АДРЕСА_1.

При цьому, вказана квартира належала померлій на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.1999 року, зареєстрованому в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації».

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що спірна квартира є приватною власністю ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 19.09.2017 року, укладеного між нею та ОСОБА_3, якому, в свою чергу, спірне майно належало ОСОБА_3 згідно з договором купівлі-продажу від 24.01.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 641.

Водночас, досудовим розслідуванням кримінального провадження, порушеного за заявою позивача за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, було встановлено, що договір купівлі-продажу від 24.01.2006 року не посвідчувався та не реєструвався приватним нотаріусом Морозовою С.В.

Будь-яких доказів на спростування вищенаведених обставин стороною відповідачів надало не було.

В свою чергу, положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ЦК України).

Крім того, як роз'яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо після укладення недійсного правочину було укладено ще декілька, то вбачається правильним визнавати недійсними не всі правочини, а лише перший і заявляти позов про витребування майна в останнього набувача.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 19.09.2017 року є недійсним, оскільки був укладений особою, яка не була власником квартири, а отже, в силу вищенаведених вимог закону, не мала правових підстав для розпорядження майном.

Крім того, відповідно до п.4 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.

В даному випадку, відновлення становища, яке існувало до незаконної державної реєстрації неіснуючого права на нежитлові приміщення за ОСОБА_6 має відбуватися шляхом усунення відповідних наслідків такого порушення, в тому числі шляхом скасування державної реєстрації права власності на квартиру.

Як передбачено ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, індексний номер 37159110 від 19.09.2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тонконог Оленою Юхимівною,також підлягають задоволенню.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 409,60 грн. 00 коп. в рівних частках, а саме по 704,80 з кожного.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тонконог Олена Юхимівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, 19 вересня 2017 року, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тонконог Оленою Юхимівною, зареєстрований в реєстрі за номером 884.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2, індексний номер 37159110 від 19 вересня 2017 року, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тонконог Оленою Юхимівною.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14.12.2018 року.

Суддя: