Справа № 222/750/18
Провадження № 2/222/290/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2018 року смт. Нікольське

Володарський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

за участю секретаря Павловій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного між ними 30.06.2011 року, договір № б/н, за яким відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 гривень. ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором.

Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком.

Однак відповідачка вказаних умов договору не виконала у звязку з чим станом на 03.04.2018 року заборгувала позивачу суму в розмірі 33835,19 гривень та до теперішнього часу борг не сплачує.

Просить суд, стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 33835,19 гривень на користь позивача, та понесені судові витрати в розмірі 1762,00 гривень.

Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 14.05.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, але в позовній заяві просила справу розглянути без її участі.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.Надала суду письмову заяву, в якій просила застосувати позовну давність, оскільки останній платіж був нею здійснений 25.07.2014 року, з 26.08.2014 року виникла і почала зростати заборгованість, а вимогу позивача було заявлено 17.04.2018 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності.

Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Так, згідно правового змісту положень ст.ст.12, 81, 82 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що 30.06.2011 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в місяць із розрахунку 360 днів на рік.

В вищевказаній анкеті-заяві є підпис відповідачки ОСОБА_2 про те, що вона ознайомлена та згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення у письмовому вигляді, т.б. відповідачка прийняла зазначені умови споживчого кредиту.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Разом з тим, у вищевказаній анкеті-заяві сторони погодили порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості до 25 числа місяця наступного за звітним.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідачки перед АТ КБ «Приватбанк» за договором № б/н від 30.06.2011 року, станом на 03.04.2018 року становить 33835,19 грн., з яких: 1920,10 грн. - заборгованість за кредитом, 29527,70 грн. - заборгованість за відсотками, 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 2087,39 грн. - заборгованість по штрафам.

Згідно із ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.526, 610 ч.1 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд вважає, що цивільне право позивача порушено, оскільки відповідачка отримала надані кошти, але не виконала взяті на себе договірні зобовязання.

Проте, суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, на застосуванні якого наполягає сторона відповідача, оскільки він сплив на момент звернення позивача до суду, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Тобто початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України по справі №6-31цс15 у постанові від 03 червня 2015 року, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

За аналогічною правовою позицією у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс 14: за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Така ж правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).

Як зазначалося вище, за умовами договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у сумі 7% від суми заборгованості до 25 числа кожного місяця, в звязку з чим початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості останній місячний платіж відповідачка сплатила 25.07.2014 року і з цього часу користування карткою і зобовязання припинилося, а тому право вимоги банку в даних правовідносинах виникло з 26.08.2014 року, проте банк звернувся до суду з позовом лише 10.05.2018 року, тобто поза межами позовної давності.

Також, слід зазначити, що пунктом 1.1.1.45 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

Відповідно до пунктів 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12, 2.1.1.11.6 Умов та правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки і за закінченням строку дії відповідна картка продовжується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта до банку. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле МОNТН).

У заяві від 30.06.2011 року, яка є невідємною частиною договору, укладеного ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачкою, не зазначено термін дії картки, виданої ОСОБА_2, а тому у суду відсутня інформація щодо терміну дії виданої відповідачці кредитної картки «Універсальна», а також відсутня інформація щодо продовження строку вкладу.

Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає.

Подальше продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки.

Даних про переривання строку позовної давності судом не здобуто.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 10.05.2018 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявляв, в той час як відповідачка наполягає на застосуванні позовної давності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності.

Судові витрати у виді судового збору сплачені позивачем на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що останньому в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі відшкодуванню стороною відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 7, 12, 13, 19, 76-83, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, пп.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 253, 256, 257, 261, 267, 526, 530, 610, 631, 1049, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.09.2018 року.

Датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення.

З дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, яка починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.Є. Вайновська