Провадження № 2/522/8754/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Чернявської Л.М.

При секретарі судового засідання Ткаченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №20 в будинку №14 по провулку Онілової у м. Одесі.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що вона володіє на праві приватної власності квартирою №20 в будинку №14 по пров. Онілової у м. Одесі. З 05 вересня 2014 року у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Однак, починаючи з липня 2015 року фактичні сімейні відносини сторін припинено, відповідач з?їхав з вказаної квартири, та наміру проживати в ній не має. На даний час, реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачеві повністю реалізувати своє право власності на вказану квартиру.

Провадження у справі відкрито 09 листопада 2018 року.

27 листопада 2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він позов ОСОБА_1 визнає повністю та вказує, що у квартирі АДРЕСА_1 не проживає і намірів проживати в ній не має. Також, відповідачем 23 жовтня 2018 року у присутності приватного нотаріуса ОСОБА_4 надано довіреність на ім?я позивачки щодо зняття його з реєстрації за вказаною адресою у зв?язку з вибуттям в квартиру АДРЕСА_2.

Позивач в судове засідання не з?явилась, надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити повністю.

Відповідач у судове засідання не з?явився, у відзиві просив провести судове засідання за його відсутності, позов визнав повністю.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд закінчує розгляд справи за відсутності сторін на підстави наявних в матеріалах справи доказів в підготовчому засідання у зв?язку з визнанням відповідачем позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 володіє на праві приватної власності квартирою №20 в будинку №14 по пров. Онілової у м. Одесі, на підставі рішення суду № 297745/06 від 22.08.2006 року, реєстраційний номер права власності на нерухоме майно 18430730.

З 05 вересня 2014 року у вказаній квартирі зареєстрований ОСОБА_3, з яким позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Однак, починаючи з липня 2015 року фактичні сімейні відносини сторін припинено, відповідач з?їхав з вказаної квартири, та наміру проживати в ній не має.

Цей факт, підтверджений самим відповідачем, який у відзиві, позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення, посилаючись на те, що по спірній жилплощі він не мешкає, особистих речей там не залишав, вселятися туди намірів не має, не заперечує проти зняття його з реєстрації по вказаній жилплощі.

Судом встановлено, що на даний час, реєстрація відповідача за вказаною адресою перешкоджає позивачеві повністю реалізувати своє право власності на свою квартиру.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

Положення статті 317 Цивільного кодексу України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Суд встановив, що реєстрація відповідача в квартирі, яка є приватною власністю позивачки, створює перешкоди у користуванні останньою своїм майном, що є прямим порушенням статті 319 Цивільного кодексу України.

Таким чином, оскільки реєстрація відповідача в квартирі позивача, створює для останньої перешкоди у користуванні своєю власністю, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 має бути визнаний таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 316, 317, 319, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст.ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати Григор?єва ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, НОМЕР_2, виданий 08.07.2008 року Єнакієвським МВ ГУМВС України в Донецькій області) таким, що втратив право користування квартирою №20 в будинку №14 по провулку Онілової в місті Одесі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текс рішення складено та підписано 14 грудня 2018 року

Суддя Л.М. Чернявська

13.12.2018