КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2018 року м. Київ

Унікальний номер справи 382/1130/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/3546/2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» подану через представника Литвиненко Олену Леонідівну на заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Литвина О.В., у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у/н справи 382/1130/18 № а/п: № 22-ц/824/3546/2018
Головуючий у суді першої інстанції: Литвин Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у липні 2018 ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом доОСОБА_3, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 09.07.2009 у розмірі 27 366, 23 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 210,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 614, 86 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 000 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1 291,25 грн. - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином умови укладеного договору, що спричинило виникнення заборгованості.

Заочним рішенням Яготинського районного суду Київської області від 17.09.2018 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, кредит був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Банком надані належні та допустимі докази по справі, наданий розрахунок заборгованості, в якому вказані суми відсотків, пені та інші суми відповідно до кредитного договору. Відповідачем ці докази не спростовані. Відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відтак останній приєднався до запропонованої банком пропозиції. Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту на таких умовах. Відповідач після внесення коштів знову почала знімати кредитні кошти 31.12.2011 з картки, у зв'язку з чим у останньої утворилась заборгованість за кредитним договором.Підписуючи анкету-заяву 11.03.2010 відповідач пройшов ідентифікацію в банку, а тому повторне заповнення анкети-заяви або підписання інших додаткових документів не вимагалося згідно до процедури, що затверджена наказами по банку, що не суперечить чинному законодавству. Відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти. Активація ним картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток.Позичальник отримав кредитний ліміт на кредитну картку та користувався кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості. Виписка про рух коштів є первинним документом та надавалась під час розгляду справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленя учасників справи.

Оскільки оскаржується заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 17.09.2018, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, воно підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Апеляційний суд Київської області та Апеляційний суд міста Києва здійснювали правосуддя до початку роботи Київського апеляційного суду.

21.06.2018 Київський апеляційний суд зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на виконання Указу Президента «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017, а з 03.10.2018 Київський апеляційний суд розпочав свою роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.07.2009 відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позивачем у справі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Позивач на підтвердження вимог позову надав розрахунок заборгованості, в якому вказав, що станом на 30.04.2018 відповідачка має заборгованість у загальному розмірі 27 366, 23 грн, яка складається із заборгованості за кредитом - 210, 12 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом - 21 614, 86 грн, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 000 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн - штраф (фіксована частина), 1 291, 25 грн - штраф (процентна складова).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію заяви - анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (далі Умови).

З копії анкети - заяви вбачається, що бажаний кредитний ліміт встановлено у 1 000 грн. Інші дані, як то встановлений кредитний ліміт, процентна ставка, строк дії картки тощо за цієї анкетою встановити неможливо.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов правильних висновків про те, що ці докази не підтверджують надання відповідачу кредитних коштів та не вказують умови, на яких укладено кредитний договір. Будь - яких доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зняття таких коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача (виписки з особового рахунку, копії квитанції, меморіального ордеру тощо) позивачем не надано.

Незважаючи на те, що анкета - заява підписана відповідачем, у ній відсутні дані про те, який кредитний ліміт встановлено, строк дії картки, дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта тощо.

Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Як вказувалося вище будь - яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки будь - яких доказів передання грошових коштів відповідачу позивач не надав суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказував, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь - яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання останній не подавав.

У апеляційній скарзі позивач вказує на те, що надав виписку з рахунку відповідача, проте такі доводи не відповідають встановленим обставинам. Ні до позовної заяви, ні до апеляційної скарги виписка про рух коштів на рахунку відповідача не надавалася, що підтверджується позовною заявою та актом від 19.10.2018 про відсутність вкладень до апеляційної скарги (а.с. 2-4,46).

До того ж у розрахунку заборгованості процентна ставка з 09.07.2009 вказана 30 %, з 01.09.2014 - 34,89 %, а з 01.04.2015 - 43,20 %. Підстави зміни такої ставки позивачем не вказані та доказами не підтверджені. Крім того, за розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредиту складає 210,12 грн, тоді як позивач вказує загальну суму заборгованості у сто тридцять разів більшу від суми основного боргу (27 366,23 грн).

Оскільки, як вказувалося вище, надані позивачем докази не підтверджують отримання кредиту відповідачем доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Яготинського районного суду Київської області від 17 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови виготовлений 18.12.2018

Головуючий Л.Д. Махлай

Судді В.А. Кравець

О.Ф.Мазурик