Справа № 580/13/18
Номер провадження 2/580/143/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2018 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Чхайло О. В.,

за участю: секретаря - Сивоконь А.І.,

представника позивача - Гакаль Р.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно кредитного договору № б/н від 17.09.2007 року відповідачка отримала в АТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та зобов'язалася повернути борг на умовах, визначених договором. Але свої зобов'язання належним чином не виконала, що створило заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року склала 106000 грн. В добровільному порядку питання щодо повернення боргу між сторонами не вирішено, а тому позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму боргу та усі понесені судові витрати.

Представник відповідача надав відзив на позов в якому просить суд відмовити в задоволенні позову з наступних підстав: позивач пропустив строк позовної давності; відповідачка не була ознайомлена та не погоджувалася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку»; між позивачем та відповідачкою не було досягнуто згоди, щодо істотних умов договору, а саме, сума, строк повернення та розмір відсотків; договір містить несправедливі умови, які порушують права відповідачки.

Представник позивача надав відповідь на відзив в якому не погодився з аргументами представника відповідача викладеними у відзиві та зазначив таке: 1) за заявою відповідачки №б/н від 17.09.2007 року їй був наданий кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У вказаній заяві відповідачка своїм підписом засвідчила згоду про те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг. В подальшому, 16.06.2010 року підписавши анкету-заяву відповідачка приєдналася до умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року; 2) на бланку заяви від 17.09.2007 року міститься два договори з надання різних банківських продуктів. На початку другого аркуша заяви викладені умови отримання банківського продукту - «Товар в розстрочку, Стандарт» з наданням строкового кредиту в розмірі 540 грн. На нижній половині другого аркушу заяви містяться умови отримання банківського продукту «Кредитка «Універсальна», з встановленням кредитного ліміту на рахунок в розмірі 500 грн, розмір відсоткової ставки 3% на місяць та щомісячної комісії 3%. Предметом спору, що розглядається судом є заборгованість за кредитним договором «Кредитка «Універсальна»; 3) відсутність підпису відповідачки на самих Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить проте, що вона не була ознайомлена з ними; 4) випискою по картковому рахунку підтверджується, що відповідачка користувалася кредитними коштами отримуючи їх через банкомат та здійснювала розрахунки за допомогою терміналу в касах магазинів, а отже отримувала кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій неможливо без наявності картки; 5) право позивача збільшувати кредитний ліміт передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг; 6) на момент укладення кредитного договору діяла відсоткова ставка по кредиту в розмірі 3% на місяць або 36 % на рік. В подальшому відсоткова ставка була змінена. Підвищення відсоткової ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість позичальнику погасити наявну заборгованість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою. Після підвищення відсоткової ставки відповідачка активно користувалася кредитною карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості, останнє з яких було проведено 06.05.2015 року; 7) позивач звернувся до суду з позовом до спливу строку позовної давності.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також він зазначив, що відповідачка повідомлялася про зміну відсоткової ставки, але якщо суд дійде висновку про те, що до відома відповідачки не було доведено про зміну відсоткової ставки, то розрахунок наданий представником відповідачки - об'єктивний.

Представник відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов. Також він звернув увагу суду на те, що відповідачку банк не повідомляв про зміну розміру відсоткової ставки та надав свій розрахунок розміру заборгованості за відсотками.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідачки, дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов'язані зі спорами про виконання зобов'язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, так як в судовому засіданні було встановлено таке.

17.09.2007 року ОСОБА_3 заповнивши заяву позичальника №SUXRRX11540182 отримала в АТ КБ «Приватбанк» дві банківські послуги: кредит у сумі 540 грн строком на 12 місяців за умови сплати відсотків у розмірі 1% щомісячно та кредит «Кредитка «Універсальна», у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок НОМЕР_2 в розмірі 500 грн, розмір відсоткової ставки 3% на місяць та щомісячної комісії 3%. У вказаній заяві відповідачка своїм підписом засвідчила згоду про те, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с.12).

Предметом спору у даній справі є заборгованість ОСОБА_3 по кредиту «Кредитка «Універсальна».

З довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_3 (а.с. 11), вбачається, що кредитний ліміт по картковому рахунку НОМЕР_2 у 2007 році був встановлений в розмірі 500 грн, а в подальшому поступово збільшувався та у 2012 році становив 4000 грн.

16.06.2010 року підписавши анкету-заяву ОСОБА_3 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк» і їй була видана кредитна картка НОМЕР_5 (а.с. 99-100).

З довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 101), вбачається, що за кредитним договором №б/н укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 були видані наступні кредитні картки: НОМЕР_2, дата відкриття 17.09.2007 року, термін дії до 04.2009 року; НОМЕР_3, дата відкриття 01.07.2009 року, термін дії до 02.2010 року; НОМЕР_5, дата відкриття 16.06.2010 року, термін дії до 01.2014 року; НОМЕР_4, дата відкриття 19.11.2012 року, термін дії до 11.2016 року.

Відповідачка свої зобов'язання за договором не виконала внаслідок чого утворилась заборгованість розмір якої станом на 31.10.2017 року, згідно розрахунку позивача, становить 106000 грн та складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 3933 грн 36 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 102066 грн 64 коп. (а.с. 7-10).

Розмір заборгованості позивачки за кредитним договором (тілом кредиту) суд вважає доведеним в судовому засіданні вищезазначеними доказами. Крім того, ні відповідачка ні її представник не надали суду іншого розрахунку заборгованості за кредитом (тілом кредиту).

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Суд не погоджується з доводами представника відповідачки про те, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка відповідно до укладеного кредитного договору користувалася коштами наданими їй банком та частково здійснювала погашення заборгованості. Останній платіж спрямований на погашення заборгованості по кредитному договору був здійснений відповідачкою 06.05.2015 року, а з вимогою про погашення заборгованості за кредитним договором позивач звернувся до суду 29.12.2017 року про що свідчить штамп поштового зв'язку на поштовому конверті в якому до суду надійшла позовна заява (а.с. 27).

Також відсутні підстави для застосування спеціальної позовної давності передбаченої ст. 258 ЦК України, оскільки вимоги на які поширюється дана норма закону позивачем не заявлялися.

Крім того, стороною відповідача, як зазначалось вище, не надано суду заперечень щодо розміру заборгованості за тілом кредиту, що свідчить про відсутність спору щодо певної частини боргу (періодичних платежів).

Доводи представника відповідачки про те, що остання не була ознайомлена та не погоджувалася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», а також про те, що між позивачем та відповідачкою не було досягнуто згоди, щодо істотних умов договору, а саме, сума, строк повернення та розмір відсотків спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Так, з анкети позичальника (а.с. 12) підписаної відповідачкою 17.09.2007 року вбачається, що остання була ознайомлена та погодилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («розстрочка») (Стандарт), які були надані їй у письмовій формі. Також вона підтвердила своїм підписом факт надання їй повної інформації про умови кредитування у ПриватБанку, а саме: мету, для якої кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування; тип відсоткової ставки; суму на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору (перелік усіх витрат пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Крім того у вказаній анкеті зазначено: кредитний ліміт у сумі 500 грн; базова відсоткова ставка за кредитом - 3% на місяць, на залишок заборгованості; щомісячна комісія - 3%.

Суд частково погоджується з доводами представника відповідачки про те, що договір містить несправедливі умови, які порушують права відповідачки. Так умови договору, а саме п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, якими передбачено право банку проводити зміну тарифів з обов'язковим повідомленням не менше ніж за сім днів до введення змін клієнта зокрема у виписці по картковому рахунку суперечать вимогам ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (чинної на час укладення кредитного договору від 17.09.2007 року) згідно якої у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки НБУ або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. Разом з тим, передбачене право на автоматичне продовження строку дії картки згідно п.3 п.п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг виникає у позивача лише у разі, якщо до початку місяця закінчення строку дії картки не надійшло письмове повідомлення про закриття карткового рахунку. Тобто протягом усього строку користування карткою до початку місяця закінчення строку дії картки позивачка мала право відмовитися від продовження її дії повідомивши про це позивача. Суд не вважає вказаний строк невиправдано малим, тому вказана умова договору не є несправедливою.

При визначенні розміру відсотків за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідачки суд враховує, що позивачем було в односторонньому порядку змінено розмір річної відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

У письмових поясненнях представник відповідачки вказав про те, що відповідачем визнається розрахунок позивача до моменту останнього платежу спрямованого на погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом, а саме до 26 березня 2013 року включно. Також він надав свій розрахунок розміру відсотків за спірний період, який розрахував наступним чином:

- 30,00% річних за період з 27.03.2013 року по 31.08.2014 року (кількість днів - 523) на суму заборгованості 3 933,36 грн.

3 933,36 грн. х 30% х 523/360 = 1 714,29 грн;

- 34,80% річних за період з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року (кількість днів - 212) на суму заборгованості 3 933,36 грн.

3 933,36 грн. х 34,80% х 212/360 = 806,08 грн.

- 36,00% річних за період з 01.04.2015 року по 30.11.2016 року (кількість днів - 610) на суму заборгованості 3 933,36 грн.

3 933,36 грн. х 36,00% х 610/360 = 2 399,35 грн.

- загальний залишок заборгованості за відсотками, згідно розрахунку позивача, станом на 26 березня 2013 року, становить 193,52 грн.

Отже, загальний залишок заборгованості за відсотками за період з 17.09.2007 року по 30.11.2016 року становить: 193,52 грн. + 1 714,29 грн. + 806,08 грн. + 2 399,35 грн. = 5 113,24 грн.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у постанові від 30 листопада 2016 року по справі № 6-82цс16, вирішуючи питання про правомірність зміни банком процентної ставки за користуванням кредиту, суд відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору та вимог частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не врахував, що боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

У судовому засіданні не було доведено стороною позивача про належне повідомлення відповідачки про збільшення відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 3,6 % на місяць (43,2% на рік).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з наданим представником відповідачки розрахунком розміру заборгованості відповідачки по відсотках за користування кредитом, оскільки він відповідає умовам кредитного договору укладеного між позивачем та відповідачкою.

Також суд погоджується з доводами представника відповідачки про відсутність підстав для нарахування відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії картки, а саме, з 01.12.2016 року враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Погоджений між сторонами кінцевий строк повернення кредиту відповідає строку дії картки, а саме, листопад 2016 року (а.с. 101).

Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки нарахованих відсотків за користування кредитом після закінчення строку дії картки, а саме, з 01.12.2016 року по 31.10.2017 року не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задоволити вимоги позивача частково та стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 3933 грн 36 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 5113 грн 24 коп., а всього разом 9046 грн 60 коп.

Оскільки рішення ухвалене на користь банку, суд вважає необхідним також покласти на відповідачку обов'язок відшкодувати АТ КБ «Приватбанк» усі понесені і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. 509, 526, 610, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України;

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючої в АДРЕСА_1, (код платника податків НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рахунок для погашення заборгованості та судових витрат № 3111, МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором в розмірі 9046 грн 60 коп., а також кошти в розмірі 1600 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.