АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Справа № 210/3558/17

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- судді Бондар Я.М.,

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.,

сторони справи: позивач ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2018 року, ухваленого суддею Ніколенко Д.М. у місті ОСОБА_3, повний текст судового рішення складений 27 квітня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей.

В мотивування заявлених вимог зазначив, що він з 10 червня 2000 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду 19.01.2011 року розірваний. Від шлюбу мають дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають із позивачем.

За рішенням суду від 08.02.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на його користь на утримання дітей в розмірі 1/4 частини від всіх видів її доходу. Посилаючись на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08.07.2016 р., яким передбачено внесення змін до Сімейного кодексу України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач просить суд збільшити розмір аліментів враховуючи зазначені зміни та щомісячно стягувати з відповідачки аліменти на його користь на утримання дітей у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, стягнути витрати на правничу допомогу.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду зі зустрічним позов до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. В мотивування зустрічних вимог зазначила, що має щомісячний дохід в розмірі 1198 грн. На її утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка перебуває на обліку в КУ «ЦПМСП № 3» з діагнозом гострі респіраторні інфекції, тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 50 % від її доходу, тому просить зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2017 р., з1/4 на 1/6 частину з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей.

Ухвалою суду від 20 березня 2018 року зустрічний та первісний позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог у повному обсязі. В мотивування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховані зміни в законодавстві, що відбулись у травні 2017 року, якими передбачено збільшення мінімального розміру аліментів, з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка є підставою для зміни визначеного раніше судом розміру аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Указом Президента України №452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

За частиною 6 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Пунктом 8 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції, яка діє з 15.12.2017) передбачено, що до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Таким чином, Апеляційний суд Дніпропетровської області продовжує здійснювати свої повноваження до початку роботи Дніпровського апеляційного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область, з місцезнаходженням у містах Дніпрі та ОСОБА_3.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується позивачем лише в частині відмови йому в задоволенні позовних вимог. В частині відмови в задоволенні зустрічних вимог про зменшення розміру аліментів не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що сторони з 10 червня 2000 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 січня 2011 року розірваний (а.с. 8).

Від шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7 ).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року визначено розмір стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (а.с. 9-10).

Спір між сторонами виник з приводу розміру аліментів, що сплачує ОСОБА_2 на користь батька ОСОБА_1 на утримання їх дітей.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції керувався положенням ст.192 СК України та дійшов висновку, що позивачем не надано доказів зміни обставин, що стали причиною для збільшення розміру сягнутих раніше аліментів.

Колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Частиною 2 ст.182 ЦПК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, законодавчо закріплений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є правовою підставою для збільшення визначеного раніше рішенням суду розміру аліментів.

Тому, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги позивача в цій частині.

Колегія суддів не може визнати обґрунтованими заперечення відповідача ОСОБА_2 про неможливість сплачувати аліменти в мінімально гарантованому та визначеному законом розмірі, наявністю малолітньої дитини ОСОБА_6,05 жовтня 2013 року, оскільки медичних довідок, як доказів у потребі дитини в постійному догляді зі сторони матері, після досягнення трирічного віку, та неможливості працевлаштуватися, для отримання доходу для матеріального забезпечення дітей, відповідачем не надано.

Крім того, як видно з довідки про доходи, відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Мед-сервіс» молодшою медичною сестрою за сумісництвом, її середньомісячний дохід складає 805,55 грн. ( а.с.29). Джерело доходів з основного місця роботи відповідачем не надано, як і не зазначено його обсягу.

Крім того, як видно з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 не перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту та будь- якої соціальної допомоги не отримує, що свідчить про те, що особа не має статусу ані одинокої матері, ані особи, яка опинилася у тяжких життєвих умовах, ані особи, яка потребує державної допомоги ( а.с.47).

Аліментні правовідносини це триваючи правовідносини. Розмір стягнутих судом аліментів не є незмінним у випадку виникнення відповідних підстав він може бути змінений. ОСОБА_8 про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямований на посилення захисту права дитини на належне утримання та забезпечення, а тому є підставою для зміни мінімального гарантованого розміру стягнутих з відповідача аліментів з 30% на 50% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду прийняте без повного урахування вимог законодавства, та матеріалів справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.п. 1,3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

В частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 рішення суду не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2018 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей задовольнити частково.

Змінити рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1, аліменти у розмірі 1/4 частини доходу ( заробітку) на утримання дітей: сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_2, в частині встановленого мінімально гарантованого розміру аліментів на одну дитину, збільшивши його з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складений 30 серпня 2018 року.

Головуючий:

Судді: