Справа №173/2283/18
Провадження №2/173/1180/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2018 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої - судді Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

21.09.2018 року до суду звернулась ОСОБА_1, з позовом про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 позовна заява залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення встановлених судом недоліків.

29.10.2018 року позивачем усунені встановлені судом недоліки.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2018 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 13 грудня 2018 року.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Та стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 1000 грн., до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 20.05.2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Їх шлюб був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельніковського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 14.

Шлюб між нею та відповідачем розірвано на підставі заочного рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року них народилася донька - ОСОБА_3.

Донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та на її утримання. Вона не працює так як перебуває у відпустці про по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, отримує лише соціальну допомогу на утримання дитини тому не може матеріально забезпечити потреби дитини самостійно, що й стало причиною звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем у встановлений судом строк не наданий відзив на позовну заяву.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред'явлений позов, тобто, законодавець пов'язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб'єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши зміст позовних вимог та наданого відповідачем відзиву, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.05.2015 року. Їх шлюб був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Синельниківському району реєстраційної служби Синельніковського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Актовий запис № 14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

Шлюб між сторонами розірвано на підставі заочного рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2017 року, що підтверджується копією рішення суду.

ІНФОРМАЦІЯ_7 року у сторін народилася донька - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьком дитини записаний відповідач.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України - Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Так як дитина у сторін народилась до спливу десяти місяців з часу розірвання шлюбу, дитина походить від подружжя.

Донька проживає за позивачкою та перебуває на її повному утриманні.

За доводами позивача відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку не надає. Відповідач будь-яких заперечень проти даної обставини та доказів на її спростування не надав. За даних обставин суд приходить до висновку що існують порушення прав дитини на матеріальне утримання від батька та наявність підстав для задоволення позовних вимог, тобто для захисту прав позивача та дитини на матеріальне утримання відповідно до обраного позивачем способу захисту порушених прав, з яким погоджується суд.

Так як відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного , розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя. необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів на утримання дитини, суд враховуючи обставини, наведені в позовній заяві, враховуючи той факт, що відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Згідно наданої довідки прибутку не отримує. За даних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на ім'я позивачки аліменти на утримання доньки в мінімальному розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При цьому спосіб стягнення аліментів за нормами СК України визначається позивачем. Відповідно судом ухвалюється рішення у відповідності із способом захисту порушених прав, обраних позивачем, тобто у відсотковому відношення до прибутку відповідача.

Стягнення аліментів в зазначеному вище розмірі з урахування обов'язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Відповідно до реєстраційного вхідного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 21.09.2018 року. Тому аліменти на утримання дитини суд вважає за потрібне стягнути саме з цієї дати, так як відповідачем не надано відомості про надання коштів на утримання дитини за попередній період

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць.

Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до ч. 2,4,6 ст.. 84 СК України - Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що позивачка не працює так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка - батька дитини.

Проте відповідно до ч. 4 ст. 84 право на утримання має дружина з якою проживає дитина за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Враховуючи, що відповідач відбуває покарання за вчинення злочину у місцях позбавлення волі. Згідно наданої суду довідки заробітку, та іншого виду прибутку не має, суд вважає за можливе відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, так як відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в суму 704.80 грн. так як позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ЗУ «Про судовий збір».

На основі ст. 180, 181, 182, 183 СК України. керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 , 430 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кривий ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії № 94 сел. Шахтне Синельниківського району Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21 вересня 2018 року і до повноліття дитини.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 відбуває покарання у Синельниківській виправній колонії № 94 сел. Шахтне Синельниківського району Дніпропетровської області , судовий збір на користь держави в сумі 704.80 грн.

Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Відповідно до п. 15.5 розділу ХШ Перехідні положення ЦПК України апеляційна скарга подається через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність із редакцією Цього кодексу

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення апеляційного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду

Повний текст рішення виготовлений 13.12.2018 року

Суддя Петрюк Т.М.

Зареєстроване: 13.12.2018 року

Оприлюднене: 18.12.2018 року

Дата набрання законної сили: 15.01.2019 року