Справа № 145/424/18
Провадження №2/145/439/2018
РІШЕННЯ

іменем України

30.08.2018 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючогосудді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай),

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 03 липня 1998 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу сертифікату на право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Іванковецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 продала, а він купив належне їй на підставі сертифікату НОМЕР_1 від 07 листопада 1996 року право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Іванковецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Після укладення договору купівлі - продажу та отримання грошових коштів в розмірі 2000,00 грн. ОСОБА_5 в підтвердження досягнення домовленості передала йому оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07 листопада 1996 року, виданого на її ім'я.

Крім того, вони з відповідачкою домовились про подальше нотаріальне посвідчення укладеного договору, однак реалізувати дані наміри так і не змогли у зв'язку зі смертю ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

До дня смерті ОСОБА_5 проживала одиноко в с.Іванківці Тиврівського району Вінницької області, заповіту не залишила.

Вважає, що оскільки між ним та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, та відбулось повне його виконання, в нього виникло право на земельну частку (пай), яке він придбав за відплатним договором.

На даний час він має намір виділити її в натурі та отримати документи, що підтверджують його право на неї, однак перешкодою в оформленні його права власності стало те, що оригінал сертифікату, переданого йому ОСОБА_5 на виконання договору купівлі-продажу було втрачено (оголошення про втрату від 23.02.2018 року).

Вважає, що придбав земельну частку (пай) ОСОБА_5 відповідно до діючого на той час законодавства, після укладення договору купівлі-продажу він звернувся до Тиврівської районної державної адміністрації, де на сертифікаті на право власності на земельну частку (пай) НОМЕР_2, виданого на ім'я ОСОБА_5, було проставлено відмітку про перехід права на земельну частку (пай) до нього.

Однак в подальшому сертифікат було втрачено, в зв'язку з чим можливість оформлення його права на земельну частку (пай) втрачена і не може бути відновлена.

Просить визнати за ним право на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Авангард» с. Іванківці Тиврівського району Вінницької області, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Тиврівської районної державної адміністрації від 23.09.1996 року №182-р, зареєстрованого 07.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за номером 209.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просить задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4, залучена взамін неналежного відповідача Іванковецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов визнає.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача ОСОБА_2, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статей 224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст.6 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки у разі: купівлі-продажу, дарування та обміну.

Відповідно до ст.18 ЗК України (в редакції що діяла на момент виникнення правовідносин) придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожен має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема шляхом визнання відповідного права судом.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 2.2. Порядку посвідчення договорів відчуження земельних ділянок, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Державного комітету України по земельних ресурсах №14/5/48 від 06.06.1996 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.1996 року за №324/1349, передбачено, що громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати (заповідати, дарувати, обмінювати) без зміни цільового призначення земельні ділянки, а також право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом.

У відповідності до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 1998 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу права на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Іванковецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.4).

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 купив належне їй на підставі сертифікату НОМЕР_1 від 07 листопада 1996 року право на земельну частку (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Іванковецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

На виконання умов договору ним було передано ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 2000 грн., ОСОБА_5 в підтвердження досягнення домовленості передала йому оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07 листопада 1996 року, виданого на її ім'я.

Крім того, сторони домовились про подальше нотаріальне посвідчення укладеного договору, однак реалізувати дані наміри вони так і не змогли у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 (а.с.5). ОСОБА_4 є спадкоємицею ОСОБА_7, яка в свою чергу була спадкоємицею і прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5

Позивач придбав земельну частку (пай) ОСОБА_5 відповідно до діючого на той час законодавства, а саме Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», ст.3 якого було установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування застави.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок.

Після укладення договору купівлі-продажу за зверненням ОСОБА_3 Тиврівською районною державною адміністрацією на сертифікаті на право власності на земельну частку (пай) НОМЕР_1 від 07 листопада 1996 року, виданому на ім'я ОСОБА_5 було проставлено відмітку про перехід права на земельну частку (пай) до нього, однак в подальшому сертифікат було втрачено.

Відбулося повне виконання договору від 03.07.1998 р., оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_5 домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу права на земельну частку (пай), тому суд вважає за можливе визнати за позивачем право на вказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.15,16, 328, 334 ЦК України, ст.ст.47, 224, 225 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), Постановою Пленуму ВСУ від 28 квітня 1978 року N3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»,

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), розміром 3,00 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї в натурі, яка перебувала в колективній власності КСП «Авангард» с.Іванківці Тиврівського району Вінницької області згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Тиврівської районної державної адміністрації від 23.09.1996 року №280-р, зареєстрованого 07.11.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за номером 209.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення, тобто з 03.09.2018 р.

Суддя Ратушняк І. О.