ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3645/18 Справа № 212/1867/18 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Ю. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/1867/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - Публічне акціонерне товариство "Криворізький залізорудний комбінат",

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2018 року, яке ухвалено суддею Козловим Ю.В. о 13 годині 28 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 жовтня 2018 року, -

В С Т А Н О В И В :

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про перерахунок розміру відшкодування матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 19 квітня 1984 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок, а саме, вона вийшла на балкон квартири АДРЕСА_1. В цей момент балкон обірвався і вона разом з ним впала на бетонні плити. Внаслідок падіння вона отримала травму у вигляді оскольчатого зламу хребта, забій спинного мозку, множинні переломи ребер, стала інвалідом 1 групи. Відповідно до висновку МСЕК від 10.10.1990 року позивач потребує постійного стороннього, спеціального медичного та побутового догляду. За висновком експерта, у зв'язку з порушенням функцій тазових органів ОСОБА_1 встановлено 100 процентів втрати загальної працездатності.

Рішеннями Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2003 року, від 21.05.2008 року та 19 червня 2013 року позивачу неодноразово здійснювалися перерахунки щомісячного відшкодування шкоди, витрат на побутовий догляд, постійний сторонній догляд, на спеціальний медичний догляд, які були стягнуті з ПАТ «Кривбасзалізрудком», яке винне в причинені їй ушкодження здоров'я. При цьому, суд при розрахунку відшкодування матеріальної шкоди виходив із розміру мінімальної заробітної плати на час здійснення перерахунку.

Рішеннями Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 07 липня 2003 року, 21 травня 2008 року та 19 червня 2013 року ОСОБА_1 здійснювались перерахунки щомісячного відшкодування шкоди.

У зв'язку із збільшенням мінімальної заробітної плати, позивач просила суд стягувати з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на її користь щомісячно, починаючи з 1 березня 2018 року по 3723 грн. у відшкодування матеріальної шкоди в зв'язку з втратою заробітку, по 3723 грн. на спеціальний медичний догляд, по 1861,50 грн. на постійний сторонній догляд, по 930,75 грн. на побутовий догляд , а всього по 10238,25 грн. до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок; стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на її користь недоплату за період з 1 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року по відшкодуванню матеріальної шкоди в зв'язку з втратою заробітку в сумі 1046 грн., за спеціальний медичний догляд в сумі 1046 грн., за постійний сторонній догляд в сумі 523 грн., за побутовий догляд в сумі 261,50 грн., а всього одноразово 2876,50 грн.; стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на її користь судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 800 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1, щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року по 3723 гривень у відшкодування матеріальної шкоди в зв'язку з втратою заробітку; по 3 723 гривень на спеціальний медичний огляд, по 1861,50 гривень на постійний сторонній догляд; по 930,75 гривен на побутовий догляд, а всього по 10 238 гривень 25 копійок до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 недоплату за період з 1 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року по відшкодуванню матеріальної шкоди в зв'язку з втратою заробітку в сумі 1046 гривень; за спеціальний медичний догляд в сумі 1046 гривень, за постійний сторонній догляд в сумі 523 гривень, за побутовий догляд в сумі 261,50 гривень, а всього одноразово 2876 гривень 50 копійок.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 витрати з оплати правничої допомоги по складанню позовної заяви адвокатом - 800 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір 704,80 гривень.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог про перерахунок відшкодування матеріальної шкоди за період з 01.01.2018 року по 28.02.2018 року в сумі 2 876,50 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 800,00 грн., посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та неврахування того, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» не мало правових підстав для здійснення перерахунку відшкодування з 01.01.2018 року, адже такий перерахунок може бути вчинено виключно за рішенням суду, а не автоматично, у зв'язку з чим позивач має право на відповідний перерахунок виключно після звернення до суду із відповідною заявою. Витрати на правову допомогу відповідач вважає безпідставними, оскільки від ПАТ «Кривбасзалізрудком» не залежить розмір щомісячного відшкодування, а тому воно не порушувало права позивача та не має платити понесені нею витрати на правову допомогу при складанні позовної заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 19 квітня 1984 року з ОСОБА_1 стався нещасний випадок за наступних обставин: вона вийшла на балкон квартири № 8, яка розташована на другому поверсі будинку №18, по вулиці Кремлівській в місті Кривому Розі. В цей час обірвався балкон, і вона разом з ним впала на бетонні плити. Внаслідок падіння отримала наступні травми: забій спинного мозку, множинні переломи ребер, стала інвалідом першої групи.

Відповідно до висновку МСЕК від 20.02.2001 року, ОСОБА_1 встановлена втрата загальної працездатності у розмірі 100% безстроково. За висновком МСЕК вона потребує постійного стороннього, спеціального медичного та побутового догляду.

Рішеннями Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07 липня 2003 року, від 21.05.2008 року, 19 червня 2013 року та 05 липня 2017 року позивачу неодноразово здійснювалися перерахунки щомісячного відшкодування шкоди, витрат на побутовий догляд, постійний сторонній догляд, на спеціальний медичний догляд, які були стягнуті з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат". При цьому суд при розрахунку відшкодування матеріальної шкоди виходив із розміру мінімальної заробітної плати на час здійснення перерахунку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 липня 2017 року з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 стягнуто, починаючи з 01 квітня 2017 року, по 3200 грн. у відшкодування матеріальної шкоди в зв'язку з втратою заробітку, по 3200 грн. на спеціальний медичний догляд, по 1600 грн. на постійний сторонній догляд, по 800 грн. на побутовий догляд, а всього по 8800 грн. щомісячно, до зміни обставин, що тягнуть за собою перерахунок або припинення відшкодування шкоди.

Відповідно Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року складає 3723 грн.

Спір між сторонами виник з приводу перерахунку з 01 січня 2018 року щомісячного відшкодування шкоди, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для перерахунку раніше призначеного розміру щомісячної матеріальної шкоди у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Кривбасзалізрудком» щомісячно, починаючи з 01 березня 2018 року по 3723 гривень у відшкодування матеріальної шкоди в зв'язку з втратою заробітку; по 3 723 гривень на спеціальний медичний огляд, по 1861,50 гривень на постійний сторонній догляд; по 930,75 гривен на побутовий догляд, а всього по 10 238 гривень 25 копійок до чергового перерахунку відповідно змін обставин, що тягнуть їх перерахунок, в апеляційному порядку не оскаржується, а тому колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції в цій частині, оскільки, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 недоплату за період з 1 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року по відшкодуванню матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 мала правомірні очікування, що відповідач здійснить їй перерахунок належних до виплати сум у зв'язку із підвищенням розміру мінімальної заробітної плати з часу встановлення нового підвищеного її розміру, від якого залежать ці виплати.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, позивач має право на збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, та стягнення заборгованості відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України у зв'язку із збільшенням, розміру мінімальної заробітної плати, величина якої використовувалась судом як базова для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом.

Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розмірі платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Ця норма відноситься до правовідносин даного спору.

У частині 1 ст. 1197 ЦК України визначено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Згідно з ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутнє законодавче обмеження про стягнення на користь позивача не отриманих коштів у зв'язку із відшкодуванням матеріальної шкоди через втрату заробітку у зв'язку із каліцтвом, а тому з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню недоплата за період з 1 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року, тобто з моменту збільшення розміру мінімальної заробітної плати..

Не може погодитись колегія суддів й з доводами апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених на професійну правничу допомогу, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частин 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України і у разі часткового задоволення позову судові витрати щодо сплати правничої допомоги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Врахувавши вищевикладене, суд першої інстанції, з огляду на складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для позивача, дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для відшкодування всіх витрат позивача, понесених нею на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн., сплату яких підтверджено документально квитанцією №27 від 22.03.2018 року (а.с. 5).

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2018 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2018 року.

Головуючий:

Судді: