Єдиний унікальний номер 341/572/18
Номер провадження 2/341/367/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Максимчина Ю. Д.

секретаря Ворох З. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галич справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною,-

встановив:

Позивач 06.04.2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною.

Ухвалою суду від 03.05.2018 року до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: службу у справах дітей Галицької районної державної адміністрації.

Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Галицького районного суду від 23.06.2016 року між ним та відповідачем розірвано шлюб. У шлюбі народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який в даний час є малолітнім. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2, дитина залишилася проживати з нею. Позивач має бажання бачитися з дитиною та приймати участь у його вихованні, однак відповідач проти цього. Спір вирішувався Службою у справах дітей Галицької районної державної адміністрації та було визначено, що щовівторка впродовж двох годин, не порушуючи навчального процесу, попередньо погодивши з матір'ю має право спілкуватися з сином, а також забирати його за місцем свого проживання щоп'ятниці з 20.00 год. до суботи 20.00 години. Відповідач на рішення не зважає, рішення не виконує.

Під час відвідування дитини за місцем проживання, ОСОБА_2 неодноразово перешкоджала у побаченні та спілкуванні з сином, забороняла його забирати . На його численні телефонні дзвінки у визначений час, телефон дитини виключений. Колишня дружина налаштовує сина проти нього. Дитина позитивно реагує на їхні зустрічі, до розірвання шлюбу вони проживали однією сім'єю. ОСОБА_1 має бажання більш активно приймати участь у вихованні сина, чому буде сприяти їхнє спілкування по місцю його проживання, де є більше можливостей естетичного, культурного, освітнього розвитку дитини. Небажання відповідача дозволяти побачення дитини з батьком є наслідком конфлікту між ними як колишнім подружжям, але інтереси дитини вимагають участі в її житті та вихованні обох батьків, тому просив позов задовольнити та визначити спосіб його участі у вихованні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - побачення і спілкування: щовівторка та щочетверга впродовж 4-х годин, не порушуючи навчального процесу з 15.00 год. до 19.00 год., забирати сина за місцем свого проживання щоп'ятниці з 20.00 год. до суботи 20.00 год. або щосуботи з 20.00 год. до неділі 20.00 год. та зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та стягнути з ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір.

Позивач у судове засідання не з'явився, у поданій суду заяві через канцелярію суду, зазначив, що позов підтримує частково, оскільки погоджується з рішенням комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА від 13.03.2017 року, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, проте нею подано через канцелярію суду письмовий відзив на позовну заяву та заяву, в якій вона погоджується з рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 13.03.2017 року; просить справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи: служби у справах дітей Галицької РДА у судове засідання не з'явилася, проте нею подано заяву, згідно якої підтримує рішення комісії з питань захисту прав дитини та просить справу розглянути у відсутність представника.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у шлюбі, у якому народилася одна дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10). На даний час шлюб між сторонами розірвано, малолітня дитина проживає з матір'ю.

Сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способу участі батька у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по відношенню до дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, відповідно до ст.157 СК України, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов'язків щодо неї.

Таким чином, законодавство України закріпило право одного з батьків, хто проживає окремо від дитини, на спілкування з нею та право брати участь у її вихованні.

Законодавством також встановлений обов'язок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина не чинити перешкоди у здійсненні батьком прав щодо виховання сина та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення у судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Преамбулою ст. ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов'язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Із системного тлумачення ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ст.ст. 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА від 13.03.2017 року, позивачу визначено право спілкуватися та брати участь у вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 щовівторка впродовж 2-х годин, не порушуючи навчального процесу, попередньо погодивши з матір'ю, а також забирати сина за місцем свого проживання щоп'ятниці з 20.00 години до суботи 20.00 години (а.с.12).

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дитиною буде перешкоджати її нормальному розвитку. Навпаки, спілкування сина з батьком буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Таким чином, суд вважає, що рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА від 13.03.2017 року про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, повністю відповідає інтересам малолітньої дитини та її віку. Підстав для його зміни, суд, на даний час, не вбачає.

З огляду на ввищеикладене, оскільки сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, батько дитини має бажання приймати участь у її вихованні, а спілкування між позивачем та дитиною не перешкоджає її нормальному розвитку, але виникли непорозуміння щодо врегулювання питання з приводу побачень батька з дитиною, суд, з урахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, поведінки батьків, між якими не має порозуміння, що може негативно вплинути на розвиток дитини, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

В інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідачку не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною, та надати батькові можливість спілкування з дитиною відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Галицької РДА від 13.03.2017 р.

У задоволенні інших позовних вимог, зокрема: стягнення з відповідача сплачений позивачем судовий збір - слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини в інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 141-142, 153, 157, 159 СК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні і визначення порядку участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого по АДРЕСА_1 у вихованні дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, спілкуватися щовівторка впродовж двох годин, не порушуючи навчального процесу, попередньо погодивши з матір'ю, а також забирати сина за місцем свого проживання щоп'ятниці з 20.00 години до суботи 20.00 години.

Зобов'язати ОСОБА_2, проживаючу по АДРЕСА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого по АДРЕСА_1 не чинити перешкод у вихованні та у спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Галицький районний суд шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Суддя:Ю. Д. Максимчин