КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 753/4146/18 Головуючий 1 інстанція -Коренюк А.М.
Провадження № 22-ц/824/647/2018 Доповідач 2 інстанція - Кулішенко Ю.М.
П О С Т А Н О В А

іменем України

12 грудня 2018 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Олійника В.І.

за участю секретаря: Зубленка Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4 про визнання особи недієздатною,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з даною заявою. Посилався на те, що його дружина - ОСОБА_4 з грудня 2016 року страждає психічним захворюванням. Не розуміє наслідків своєї поведінки, значення своїх дій і не може керувати ними. Визнання ОСОБА_4 недієздатною необхідно для встановлення над нею опіки.

Просив визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м. Москва, Російської Федерації недієздатною.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування скарги зазначає, що суд першої інстанції неправомірно і необґрунтовано відмовив в задоволені клопотання про призначення судової - психіатричної експертизи, не навів мотивів і аргументів щодо відхилення наданих ним доказів, а саме: довідки ТМО «Психіатрія» від 27 грудня 2017, висновку фахівця у галузі психіатрії ОСОБА_5 від 21 лютого 2018 року та медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 № 7767 з відділення № 30 ТМО «Психіатрія».

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу та просила рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції згідно, ст. 357 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Згідно з ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів чинних на час вчинення окремих процесуальних дій , розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції наведеним вимогам відповідає.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_4 психічним захворюваннями не страждає, розуміє значення своїх дій і керує ними, займається вихованням дитини та приймає активну участь у житті, має вищу освіту, успішно працює.

Заявник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - є подружжям. Шлюб зареєстровано 18 червня 2011 року (а.с.5). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину. Між подружжям існує спір за місце проживання дитини, за бізнес.

Посилання заявника на те, що його дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з грудня 2016 року страждає психічним захворюванням, у зв'язку з чим не може розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій і керувати ними протирічать матеріалам справи. Зокрема, згідно медичної довідки про проходження обов&qu N;язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 27 грудня 2017 року у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ознак психічних захворювань не виявлено.

Тимчасовий розлад психічного стану не може свідчити про наявність психічного захворювання (хвороби) ОСОБА_4, у зв»язку з чим вона не могла б розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Відповідно до Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 21, частина друга статті 22, частина перша статті 28, частина перша статті 29, частини перша, друга статті 55 Конституції України).

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов'язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Посилання апелянта як на підставу визнання особи недієздатною на те, що відповідно до довідки ТМО «Психіатрія» ОСОБА_4 з 20 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року перебувала на стаціонарному обстежені та лікуванні у зв'язку з психічним розладом не є доказом для задоволення його заяви.

Суд вважає, що тимчасовий розлад психічного стану не може свідчити про наявність психічного захворювання (хвороби) ОСОБА_4, у зв'язку з чим вона не могла б розумно себе поводити, розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: