Провадження № 22-ц/802/297/18 Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.11.2013 року було стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 151156,12 грн. та по 755,78 грн. судового збору, на виконання якого було видано виконавчий лист.

07 лютого 2018 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 227 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з яким відбулося переуступлення ОСОБА_1 прав вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів за кредитними договорами,у тому числі відбулося відступлення права вимоги і за зобов'язаннями боржників ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Ураховуючи наведене, просив замінити стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на ОСОБА_1 у виконавчому листі № 161/18912/13-ц про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2018 року заяву задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на ОСОБА_1 у виконавчому листі № 161/18912/13-ц, виданому на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2013 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 від імені боржника ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 18.01.2018 року, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову - про відмову в задоволенні заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу заявник ОСОБА_1, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подавали.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, учасники справи у судове засідання не з'явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 листопада 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 151156,12 грн. заборгованості за кредитним договором №503/07 від 13.08.2007 року та по 755,78 грн. судових витрат з кожного (а.с.41-42).

На виконання зазначеного рішення 20.10.2014 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про видачу виконавчих листів (а.с.54,55), які були отримані представником 30.10.2014 року, що стверджується відповідною відміткою на додатковому листі до справи.

Зазначені виконавчі листи перебували на примусовому виконанні у державного виконавця, що стверджується приєднаною заявником до відзиву на апеляційну скаргу інформацією із автоматизованої системи виконавчого провадження про їх завершення.

07.02.2018 року між ПАТ «БрокбізнесБанк» та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір №227 про відступлення права вимоги, який зареєстровано в реєстрі за №11-88 (а.с.70-72).

Відповідно до умов вказаного Договору банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців, поручителів зазначених у додатках.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1, як новий кредитор набув права вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.73-75), про що їм було надіслано відповідне повідомлення, копія якого приєднана до відзиву на апеляційну скаргу.

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Згідно з ч.5 ст.15 Закон України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Підставою правонаступництва є відступлення права вимоги відповідно до положень глави 47 ЦК України.

Правонаступництвом у виконавчому провадженні є заміна однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав його попередника до іншої особи, що раніше не брала участь у виконавчому провадженні.

Підставою правонаступництва юридичної особи є, зокрема, й відступлення права вимоги за кредитними договорами, яке підтверджено документально.

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України), може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, зміна осіб у окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Приймаючи до уваги положення статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином чи правонаступництвом на стадії виконання судового рішення, відбувається вибуття кредитора. Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження. Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, переходить і право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним для розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постановах Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі № 751/4072/14, від 23 травня 2018 року у справі № 520/430/14-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 1601/9707/2012.

Встановивши, що відповідно до договору про відступлення прав вимоги за №227 від 07.02.2018 року ОСОБА_1, як новий кредитор, набув права вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3, врахувавши наведені норми права та правові висновки Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1.

Посилання боржника на ту обставину, що при наявності двох боржників у своїй заяві ОСОБА_1 просить здійснити заміну стягувача тільки у одному виконавчому листі, не уточнюючи відносно якого із боржників, а в даному випадку на підставі рішення суду було видано два виконавчі листи - відхиляються апеляційним судом, оскільки виконавчі листи видаються у конкретній справі № 161/18912/13-ц, незалежно від кількості боржників.

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 вересня 2018 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: