Постанова

Іменем України

29 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 461/12802/14-ц

провадження № 61-9653 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_4,
відповідач-ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільній власності.

Встановив:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільній власності.

Позовна заява мотивована тим, що йому належить ? частини спірної квартири, а відповідачам ? частини, тобто по 1/8 частини кожному. Право власності на квартиру набуто за укладеними правочинами; ?частини квартири була успадкована у рівних частках відповідачами після смерті попереднього власника ОСОБА_7, законними спадкоємцями якого є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Зазначена квартира, як і інші помешкання, що знаходяться за цією адресою перебувають в аварійному стані. Позивач не може приступити до ремонту, належнихйому квартир, оскільки відповідачі відмовляються відчужити належну їм частку одного з помешкань. Вважає подальше збереження спільної часткової власності на дану нерухомість недоцільним. Відповідачі категорично відмовляють продати йому свої частки за ринковою ціною.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року позовні вимоги задоволено повністю. Припинено право власності ОСОБА_5 на 1/8 частини АДРЕСА_1 Припинено право власності ОСОБА_6 на 1/8 частини АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності в цілому на АДРЕСА_1 Виплачено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грошову компенсацію вартості їх частини АДРЕСА_1 (по 1/8 частині кожного) з депозиту Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області, які внесені ОСОБА_4 у сумі 191 650,00 грн. Виплачено на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 95 825,00 грн; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем доведено правомірність своїх позовних вимог, оскільки частина квартири відповідачів є незначною та припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників.

Постановою апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції на предмет доведеності та обґрунтованості позову є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи дійшли односторонніх та передчасних висновків про задоволенні позову, оскільки судами порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23 березня 2018 року вказану справу передано на розгляд до Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу, поданому у квітні 2018 року до Верховного Суду ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_5

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд вважає, що відсутні підстави для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, доводи касаційної скарги не підтверджують неправильного застосування судами при розгляді справи норм матеріального права, порушення норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до частини 2 статті 365 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судами установлено, що частка відповідачів є незначною (1/4) і складає 12,87 кв. м. Спірна квартира перебуває в аварійному, непридатному до проживання стані. Відповідачі володіють іншим житлом і не проживають в спірній квартирі.

Згідно з висновком від 24 березня 2016 року №4-16 судової інженерно-технічної експертизи, проведеної судовим експертом Мельником О.П. дійсна (ринкова) вартість АДРЕСА_1 станом на 23 березня 2016 року становить 766598,00 грн; відповідно дійсна (ринкова) вартість 1/8 частини АДРЕСА_1 становить 95825,00 грн. Поділ квартири відповідно до часток співвласників 3/4; 1/8; 1/8 згідно з вимогами Державних будівельних норм ДБН В.2.2.-15-2005» Житлові будинки. Основні положення» неможливий.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позову, оскільки таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідачів та спірна квартира є непридатною для проживання.

Доводи касаційної скарги вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 посилається на те що суди порушили норми матеріального та процесуального права не врахувавши положення статті 365 ЦК України та того факту, що квартира є комунальною і є придатна для проживання кількох сімей. Слід зазначити, що суди попередніх інстанцій надали належну правову оцінку вказаним доводам та обґрунтовано дійшли висновку про задоволення позову, оскільки установлено, що це не завдасть їм шкоди, квартира перебуває в аварійному стані, відповідачі мають інше житло.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України при розгляді справи №6-68цс14.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судових рішень відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу. Учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 та підпунктом 4 пункту 1 Розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України,

Постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 травня 2016 року та постанову апеляційного суду Львівської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін.

Судовий збір за подання касаційної скарги покласти на ОСОБА_5.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська