Справа № 500/3187/18
Провадження № 2-з/500/121/18
УХВАЛА

17 грудня 2018 року

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Жигулін С.М., розглянувши матеріали справи № 500/3187/18 за позовом

первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту

до

державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

Міністерство інфраструктури України

про

скасування окремого доручення

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із заявою про забезпечення позову та просить заборонити Державному підприємству «Адміністрація морських портів України» та Ізмаїльській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», їх посадовим особам оголошувати проведення та проводити тендерні закупівлі охоронних послуг за кодом ДК 710000-4 (послуги з підтримання режиму перебування і переміщення в морському порту) до вирішення даної справи по суті.

За результатами дослідження визнається доведеним наступне.

Позовні вимоги стосуються скасування окремого доручення виконуючого голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» за №29 від 04 травня 2018 року щодо проведення процедури закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про морські порти» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за № 937 «Питання забезпечення охорони об?єктів державної та інших форм власності», виходячи з потреб відокремленого підрозділу.

У відповідності до вимог ст. 153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду.

Роз'ясненнями п.4-6 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад/обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Предметом спору є оскарження окремого доручення виконуючого голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» міністерства інфраструктури України за №29 від 04 травня 2018 року, яке надіслано начальникам Одеської, Іллічівської, Ізмаїльської філій ДП «АМПУ» (адміністраціям Одеського, Іллічівського, Ізмаїльського морського порту) щодо проведення процедури закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про морські порти» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за № 937 «Питання забезпечення охорони об?єктів державної та інших форм власності», виходячи з потреб відокремленого підрозділу.

Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що відповідач діє на підставі статуту та є юридичною особою державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство та у свою чергу входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України

Вказані обставини визначають запропонований позивачем засіб забезпечення позову як факт втручання у внутрішню діяльність підприємства під час виконання господарської діяльності.

Разом із тим відсутність участі у справі Ізмаїльської філії ДП «АМПУ», де позивач вказаний первинною профспілковою організацією, не надає можливості дослідити ризики втручання у внутрішню діяльність підприємства під час виконання господарської діяльності.

Позивач також є юридичною особою згідно чинного законодавства, що визначено у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У заяві представник позивача посилається на те, що відповідач визначився про звільнення працівників загону охорони морського порту служби морської безпеки, склав списки працівників, що підлягають звільненню та яких не сповістив про майбутнє звільнення.

Звернення до суду позивач обґрунтовує захистом прав робітників, та бажанням упередити їхнє незаконне звільнення.

Між тим законність звільнення не є предметом спору, а майбутнє ставлення адміністраціє підприємства до робітників відокремленого підрозділу не може бути підставою для розгляду справи в суді за даною справою.

Чинним законодавством не передбачене право суду визначати склад та форму діяльності підприємства, а також визначати доцільність реорганізації структури виробництва.

Ухвалою по даній справі Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 травня 2018 року однією із підстав відмови у відкритті провадження у справі визначено, що у разі, якщо обставини позовних вимог пов?язані з господарською діяльністю, відповідно до вимог ст. 12 ГПК України вказана справа підвідомча господарським судам.

Між тим постановою колегії суддів судової плати у цивільних справах від 13 вересня ухвала суду першої інстанції скасована, що є підставою для подальшого розгляду справи.

Разом із тим окреме доручення виконуючого голови державного підприємства «Адміністрація морських портів України» міністерства інфраструктури України за №29 від 04 травня 2018 року, яке надіслано начальникам Одеської, Іллічівської, Ізмаїльської філій ДП «АМПУ» (адміністраціям Одеського, Іллічівського, Ізмаїльського морського порту) щодо проведення процедури закупівлі послуг з підтримання режиму перебування в морському порту згідно ч.3 ст.10 Закону України «Про морські порти» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року за № 937 «Питання забезпечення охорони об?єктів державної та інших форм власності», виходячи з потреб відокремленого підрозділу стосується саме господарської діяльності підприємства та відзив представника відповідача не підтверджує майбутнє звільнення за ініціативою адміністрації робітників підприємства, за охороною трудових прав яких може звернутись профспілкова організація.

Ризик звільнення робітників також не може бути предметом розгляду справи по суті спору до настання наслідків, що можуть бути пов?язані зі зверненням робітників до суду у разі порушення трудових прав.

Таким чином заходи, на застосуванні яких наполягає позивач, можуть перешкоджати господарській діяльності юридичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. А відповідно до вищевказаних роз?яснень суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов'язані із втручанням у внутрішню діяльність господарських товариств.

Вказані обставини є такими, що зумовлюють відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 210 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Заяву первинної профспілкової організації Ізмаїльського порту про забезпечення позову залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1