Справа № 388/862/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.08.2018 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

розглянув у спрощеному провадженні у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 15 лютого 2007 року з відповідачем укладено кредитний договір № KGXRRX00670002 згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4140 грн.

Відповідач підтвердив, що попередньо ознайомлений та згоден з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», що були надані для ознайомлення у письмовому виді, отримав повну інформацію про умови кредитування та підписана ним заява про отримання кредиту разом зі запропонованими «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам», Тарифами складає між ним та банком кредитний договір.

Умовами договору № KGXRRX00670002 від 15 лютого 2007 року визначено, що банк надає клієнту строковий кредит у сумі 4140 грн на строк з 16 лютого 2007 року по 15 лютого 2009 року включно в обмін на зобовязання позичальника з повернення кредиту, сплати процентів у визначені в Заяві та «Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам» строки. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісячно в період з 16 по 21 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку щомісячний платіж у сумі 294,57 грн для погашення заборгованості за кредитом, що складається зі заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами згідно з Умовами. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, процентів, комісії відповідно до Заяви та Умов.

При порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 11,83 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості.

Позивач зазначає, що в договорі № KGXRRX00670002 від 15 лютого 2007 року визначено дату виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умови відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий строк виконання зобовязання та припинення зобовязання.

Згідно з п. 5.5 «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» сторони дійшли згоди, що терміни позовної давності по вимогам щодо стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів встановлюється тривалістю пять років.

Відповідач не надав Банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Відповідач ОСОБА_1 клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надіслав. Відзив на позов також не надіслав. Повідомлявся про розгляд справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України.

Однак, надіслав до суду заяву про застосування до спірних правовідносин позовної давності.

З огляду на вищезазначене справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову у позові з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що 16 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено договір приєднання (а. с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно із заявою ОСОБА_1 від 16 лютого 2007 року, ознайомлений та згоден з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»)», що були надані у письмовому виді. Своїм підписом підтверджує про надану повну інформацію про умови кредитування у ПРИВАТБАНКУ. Згоден, що ця заява разом із запропонованими ПРИВАТБАНКОМ «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»)», Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

За змістом кредитного договору № KGXRRX00670002 від 15 лютого 2007 року, Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 4140 грн на строк 24 місяці з 16 лютого 2007 року по 15 лютого 2009 року включно з умовами сплати за користування Кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 99,36 грн та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 690 грн в обмін на зобовязання Позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені у Заяві та «Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»)» строки. Погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця в період сплати за який приймається період з «16» по «21» число місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 294,57 грн для погашення заборгованості за Кредитом, що складається зі заборгованості за кредитом, відсотками, винагородами, комісією, а також іншими витратами згідно з Умовами. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту, відсотки, винагороди відповідно до Заяви та Умов.

Згідно з п. 4.2. «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка», «Стандарт»)» Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом в розмірі 11,83 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, що регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що предметом цього позову є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що складається зі заборгованості за процентами нарахованими за період з 5 червня 2013 року по 5 червня 2018 року.

Суд вище зазначав, що за кредитним договором № KGXRRX00670002 від 15 лютого 2007 року позивач надав відповідачу строковий кредит у сумі 4140 грн на строк 24 місяці з 16 лютого 2007 року по 15 лютого 2009 року включно. Погашення заборгованості здійснюється щомісяця. У період сплати з «16» по «21» число місяця, ОСОБА_1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 294,57 грн для погашення заборгованості за Кредитом, що складається зі заборгованості за кредитом, відсотками, винагородами, комісією, а також іншими витратами згідно з Умовами.

Відтак, у межах строку кредитування до 15 лютого 2009 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами з 16 до 21 число кожного місяця. Починаючи з 16 лютого 2009 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

До вищезазначеного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28 березня 2018 року, справа № 444/9519/12.

Отже, суд не бачить підстав для нарахування позивачем процентів після закінчення строку дії договору до повного погашення заборгованості за кредитом, відповідно заявлені вимоги необґрунтовані.

Окремо слід зазначити, що проценти за кредитним договором нараховуються на суму заборгованості за тілом кредиту. Відповідно наявність підстав для стягнення таких процентів виникає при підтвердженні права на стягнення основного боргу (тіла кредиту). Тобто стягнення процентів у цьому конкретному випадку є похідним від наявності підстав для стягнення тіла кредиту.

У цій справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляє вимог про стягнення тіла кредиту, тобто питання про наявність підстав для стягнення кредиту у цій справі не може бути вирішено, відповідно й питання про наявність підстав для стягнення процентів нарахованих на таке тіло кредиту.

З огляду на вищезазначене, суд уважає необґрунтованим позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідач у цій справі не поніс судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 20, 610-611, 625, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 19, 42, 48, 76, 81, 82, 83, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 30 серпня 2018 року.

Суддя Долинського районного суду ОСОБА_3