Провадження №2/225/823/2018
Справа №225/2868/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2018 року м.Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами праці на виробництві, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва до ДП «Торецьквугілля».

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 12.05.2015 року він працював на шахті «Північна» в якості забійника на відбійних молотках 6 розряду. В грудні 2016 року його було звільнено за переводом на ВП «шахта «Центральна» де він працював забійником 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі на відбійних молотках. 30.06.2017 року його було звільнено з підприємства на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров'я.

10.01.2017 року на ВП «шахта «Центральна» стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав струс головного мозку, закритий перелом середньої нижньої третини правого стегна зі зсувом, забій правого гомілковостопного суглоба й стопи, множинні садна верхніх кінцівок, спини, правої нижньої кінцівки. Відповідно до довідки 12 ААА №066679 від 10.04.2018 року обласним центром медико - соціальної експертизи МСЕК м. Краматорськ йому встановлено повторно 60% втрати працездатності з 10.04.2018 року до 01.05.2020 року. Відповідно до довідки Обласної медико - соціальної профпатологічної комісії його визнано інвалідок ІІІ групи. На підставі наданих ним документів Дзержинським відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Донецькій області, згідно постанови фонду йому було призначено страхові виплати та одноразова допомога. Актом проведення розслідування нещасного випадку встановлено, що причиною настання нещасного випадку є невиконання працівниками зміни вимог інструкції з охорони праці та невиконання гірничим майстром та начальником дільниці посадових обов'язків. У зв'язку з отриманими травмами його фізичний стан погіршився, за період 2017 - 2018 рр. він декілька разів проходив курс лікування. Після отримання інвалідності по трудовому каліцтву він відчуває моральні страждання, які виражаються в порушенні його ритму та укладу життя, порушено нормальні життєві зв'язки і відносини з родичами. Отримане захворювання позбавило його можливості займатися улюбленою справою. Враховуючи глибину, тяжкість і тривалість моральних страждань, значне погіршення якості життя, моральну шкоду завдану умовами виробництва, він оцінює у 60000 грн.

В судове засідання позивач та його представник не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали суду заяви, у яких просили справу розглянути за їх відсутності з зазначенням, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача до суду не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позов задовольнити частково в розмірі, зазначеному у відзиві на позовну заяву. У відзиві представник відповідача вказав, що позов визнає частково у розмірі 19500 грн., посилаючись на те, що за аналізом судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, спричиненої умовами виробництва, під час виконання трудових обов'язків, здійсненим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, станом на 2012 рік, розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, встановлених МСЕК відшкодування 300 грн. за 1 % втрати працездатності. Крім того зазначає, що занадто великі суми відшкодування можуть привести до зупинки виробництва і вивільнення працівників, що спричинить масове безробіття.

За таких обставин, суд вважає можливим розглянути дану справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідив матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно до ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладені на сторін справи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами виробництва до ДП "Торецьквугілля".

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з 12.05.2015 року по 30.06.2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», де працював спочатку з 12.05.2015 року по грудень 2016 року на шахті «Північна», а з грудня 2016 року на ВП «шахта «Центральна» де він працював забійником 6 розряду з повним робочим днем на підземній роботі. Звільнений 30.06.2017 року на підставі ч.2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю працівника виконуваній роботі (а.с.5-8).

10 січня 2017 року о 09 годині 50 хвилин під час виконання трудових обов'язків з позивачем стався нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, а саме при вийманні вугілля не виклавши запобіжний полок, ОСОБА_1 оступився і зірвався зі стойки, внаслідок чого впав на «костьор» між першим та другим уступом та отримав струс головного мозку, закритий перелом середньої нижньої третини правого стегна зі зсувом, забій правого гомілковостопного суглоба й стопи, множинні садна верхніх кінцівок, спини, правої нижньої кінцівки, про що було складено акт розслідування нещасного випадку, затверджений директором ВП «шахта «Центральна» та акт № 1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, затверджений директором ВП «шахта «Центральна» 13.01.2017 року.

10.04.2018 року за результатами огляду, проведеного комісією Обласного центру медико-соціальної експертизи м. Краматорська Донецької області позивачу встановлено повторно 60% втрати працездатності з 10.04.2018 року по 01.05.2020 року, третя група інвалідності по трудовому каліцтву та протипоказана важка фізична праця і робота в підземних умовах. (а.с.10)

Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з моменту встановлення вперше стійкої втрати професійної працездатності висновком МСЕК з 10.04.2018 року.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Спірним по справі є розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням.

Згідно частини 2 статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих зв'язків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обов'язкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обов'язків.

Рішенням Конституційного Суду України № 20-пр/2008 від 08.10.2008 року обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди громадянам, які постраждали на підприємствах внаслідок виробничої травми чи професійного захворювання, було покладено на підприємства, з чиєї вини відбулися відповідні події.

Таким чином, саме на підприємство покладено обов'язок відшкодувати працівнику моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому цієї шкоди. Зазначені норми не містять будь-яких інших додаткових умов щодо відшкодування моральної шкоди.

Суд зауважує, що відповідно до чинного законодавства втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди, оскільки стан здоров'я потерпілого погіршено.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що отримання ОСОБА_1 трудового каліцтва та інвалідності відбулося при виконанні ним трудових обов'язків у шкідливих умовах, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Соціальний аспект поняття непрацездатності свідчить про нездатність, в даному випадку, позивача, матеріально забезпечити себе та членів своєї сім'ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини (прожиткового мінімуму) в державі, що також завдає моральних страждань позивачу.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що позивач у 31 рік позбавлений можливості працювати за здобутою спеціальністю, або виконувати іншу роботу, пов'язану з фізичним навантаженням.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд враховує вину відповідача у отриманні позивачем ОСОБА_1 трудового каліцтва та втрати професійної працездатності підчас нещасного випадку, який стався за час роботи на ДП «Торецьквугілля» ВП «шахта «Центральна», тяжкість трудового каліцтва та відповідні ускладнення для здоров'я позивача, ступінь втрати професійної працездатності, глибину і тривалість моральних і фізичних страждань позивача, необхідність проводити медикаментозне лікування і підтримувати стан здоров'я на оптимально можливому рівні, докладати додаткові зусилля для організації свого життя. При цьому, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди 60000,00 грн., який позивач визначає у позові є завищеним. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд частково погоджується з доводами позивача і приймає до уваги доводи представника відповідача про завдану моральну шкоду позивачеві в еквіваленті 18000,00 грн.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача грошовий еквівалент завданої моральної шкоди, що є достатньою сатисфакцією за ушкодження здоров'я внаслідок професійного захворювання.

Відповідно до п.2 ч.1ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вказані положення Закону, з відповідача в доход держави підлягає стягненню судовий збір з урахуванням граничного мінімального розміру встановлено законом в сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,89, 141, 263 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої умовами праці на виробництві, що спричинили професійне захворювання, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», місцезнаходження якого: м. Торецьк, вул. Дружби, 19, , на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання якого: 85200, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 відшкодування моральної шкоди, завданої умовами праці на виробництві, що спричинили професійне захворювання в розмірі 18 000,00 (вісімнадцять тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», місцезнаходження якого: м. Торецьк, вул. Дружби, 19, , на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: