Справа №489/3704/17 30.08.2018
Провадження №22-ц/784/1332/18
Провадження № 22-ц/784/1332/18
Єдиний унікальний номер судової справи № 489/3704/17
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

30 серпня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Цуркан І.І.,

за участі: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року, ухвалене головуючим суддею Рум'янцевою Н.О., в приміщені цього суду, повний текст рішення суду складено 22 червня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,

встановила

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

Позивач зазначала, що з 2004 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано 03 жовтня 2006 року. Від шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка ОСОБА_4.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2007 року змінено розмір стягуваних рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2005 року аліментів з 1/4 частки всіх видів доходу, але не менше неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян та встановлено розмір стягнутих аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06 вересня 2007 року та до повноліття дитини.

Посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів, що стягується на одну дитину відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, а також на те, що дитина часто хворіє, щороку перебуває на лікуванні у лікарнях, відповідач не має інших неповнолітніх дітей, має нерухомість та має змогу допомагати дитині в більшому розмірі, ніж на час звернення до суду з вказаним позовом, ОСОБА_2 просила змінити розмір аліментів, які стягуються на її користь згідно заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2007 року, з розміру1/4 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж на 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2018 року цивільну справу прийнято до розгляду та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

-2-

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено змінити розмір аліментів, визначений заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2007 року в справі № 2-4880/2007, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Відкликано виконавчий лист № 2 - 4880, виданий Ленінським районним судом м. Миколаєва від 23 листопада 2007 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2007 року по справі № 2-4880 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж на 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 06 вересня 2007 року та до повноліття дитини.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції керуючись положеннями ч. 2 ст. 182 СК України дійшов висновку, що з урахуванням встановленого законом мінімального розміру аліментів на одну дитину, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, пославшись на роз'яснення п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд визначив сплату аліментів у новому розмірі з дня набранням рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила заочне рішення суду змінити в частині часу, з якого присуджуються аліменти, встановивши його з 03 серпня 2017 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невірно визначив час присудження аліментів, з огляду на положення ст. 191 СК України та тривалості часу перебування справи на розгляді в суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 03 жовтня 2006 року (а.с.23).

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с. 24). Дитина сторін проживає з матір'ю (а.с.27).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 лютого 2005 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частки від усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2007 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2007 року, розмір аліментів стягуваних з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 було змінено з ? частки від усіх видів заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на 1/4 частину від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2007 року і до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення суду в цій частині (а.с.25).

-3-

Згідно довідок про отримання аліментів від 02 березня 2017 року з червня по квітень включно ОСОБА_3 щомісячно сплачував аліменти на користь ОСОБА_2 в сумі по 436 грн. 50 коп., з травня 2016 року по листопад 2016 року по 459 грн. 30 коп., в грудні 2016 року - 506 грн. 70 коп. (а.с.28,64).

Встановивши вказані обставини суд першої інстанції вважаючи доведеними позовні вимоги дійшов висновку про задоволення позову. І в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядалось.

Доводи та вимоги апеляційної скарги про зміну рішення суду першої інстанції в частині часу, з якого присуджуються аліменти, розмір яких змінено, а саме від дня пред'явлення позову є безпідставними з огляду на таке.

Частина 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У п. 23 постанови Пленуму Верхового Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, закон передбачає присудження аліментів з дати подання позовної заяви у випадку стягнення аліментів, а не їх зміни, тобто за відсутності рішення суду про стягнення (присудження) аліментів.

В даному випадку є заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 жовтня 2007 року, яке набрало законної сили, яким стягуються аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання їх доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж на 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, яке перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС. Відповідач аліменти сплачує регулярно (а.с.28).

За таких обставин присудження сплати аліментів у збільшеному розмірі за минулий період, а саме з дати пред'явлення позову до суду, 03 серпня 2017 року, призведе до необґрунтованого автоматичного утворення заборгованості по сплаті аліментів, якої, як вбачається з довідки Пенсійного фонду України у Центральному районі у ОСОБА_3 на час розгляду даної справи в суді немає.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції вірно встановивши правовідносини між сторонами, закон який їх регулює та роз'яснення, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верхового Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», дійшов вірного висновку, що аліменти у зміненому розмірі підлягають стягненню саме від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред'явлення позову.

Сама по собі тривалість розгляду справи в суді не є підставою для зміни часу з якого сплачуються визначені аліменти у новому розмірі.

-4-

Таким чином, рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 384 ЦПК України, колегія суддів,

постановила

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадку та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 31 серпня 2018 року.