Справа № 366/3435/18
Провадження № 4-с/366/11/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2018 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., з участю секретаря судового засідання Євтушенко В.Д., скаржника ОСОБА_1, старшого державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2, в смт. Іванків Київської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця

В С Т А Н О В И В :

20.11.2018 ОСОБА_1 звернувся до Іванківського районного суду Київської області із скаргою на дії старшого державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 щодо визнання незаконними дій по нарахуванню заборгованості по аліментах по виконавчому листу № 366/3435/17 від 10.01.2018 на користь ОСОБА_3 в розмірі 21078 грн. Вимоги мотивовані тим, що він не працюючи, сплачував аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 13.11.2018 року він поштою. Отримав пропозицію-попередження від старшого державного виконавця Яковенка Ю.В. щодо сплати нарахованої ним заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 21078 грн. Із цього документу він побачив, що державний виконавець вираховував аліменти у розмірі ? частини середньомісячної заробітної плати по Іванківському району, а тому вважає дії державного виконавця неправомірними. Крім того зазначив, що державний виконавець при нарахуванні заборгованості послався на неіснуючий нормативний акт: п.752 «Інструкції про виконавче провадження», а у затвердженій наказом МЮУ № 512/5 від 02.04.2012 року Інструкції з організації примусового виконання рішень такий пункт відсутній.

У судовому засіданні скаржник свої вимоги, викладені у скарзі підтримав у тому ж обсязі, з тих же підстав.

У судовому засіданні старший державний виконавець не визнав вимог: свої дії вважає такими, що відповідають чинному законодавству.

У судовому засіданні стягувач ОСОБА_3 зазначила, що вона дізналась про те, що був прийнятий закон, яким передбачено нарахування аліментів особі, яка не працює, аліменти у розмірі середнього заробітку по регіону. Тому, вона і звернулась з відповідною заявою про проведення перерахунку до державного виконавця, що він і зробив. Порушень з боку державного виконавця немає, а тому, просить відмовити у задоволенні скарги, провівши розгляд справи без її участі.

10.01.2008 року Іванківським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 366/3435/17, на підставі якого Іванківським міжрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно. Ухвалою суду від 23.01.2018 року задоволено заяву стягувача та виправлено описку у виконавчому листі: зазначено вірну резолютивну частину рішення щодо розміру аліментів «1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття».

Під час перебування виконавчого листа на виконанні у ВДВС, державним виконавцем Яковенком Ю.В. на вимогу заявника складено розрахунок по сплаті боржником ОСОБА_1 у період з 27 жовтня 2017 року по 27 жовтня 2018 року аліментів.

Ч.2 та 3 статті 195 Сімейного кодексу України передбачено, що «заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості…, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом».

Сімейний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для гармонійного розвитку дитини.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців. Ст. 3 цього ж Закону визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, виданих судами. Відповідно до положень частини 3 статті 71 зазначеного Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Положення щодо визначення заборгованості по сплаті аліментів, виходячи із середньої (середньомісячної) заробітної плати для конкретної місцевості, містилися у пункті 7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15 грудня 1999 року, яка діяла до квітня 2012 року ( на цю норму і послався державний виконавець у довідці-розрахунку), а також містяться у пункті 7.13.1 чинної Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року.

Суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, із урахуванням зазначених норм дійшов висновку про те, що зроблений державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах, що стягувалися із ОСОБА_1 на підставі рішення Іванківського районного суду Київської області від 05 грудня 2017 року, за період 27 жовтня 2017 року по 27 жовтня 2018 року є правильним та таким, що відповідає вимогам закону, який регулює порядок нарахування аліментів у відповідний час, а тому дії державного виконавця з його складання є правомірними: складаючи розрахунок заборгованості по аліментах, враховуючи ту обставину, що платник за період стягнення аліментів офіційно не був працевлаштований, державний виконавець, із урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України, виходив із розміру середньої (середньомісячної) заробітної плати для відповідної місцевості, а не із розміру мінімальної заробітної плати. Врахувавши інтереси дитини та встановлені законом гарантії їх дотримання, суд дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки розрахунок заборгованості державним виконавцем було складено з урахуванням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також Сімейного кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на те, що ч.2 ст. 197 СК України визначено, що «за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення». З огляду на надану скаржником довідку УСЗН Іванківської РДА Київської області про те, що він перебуває у них на обліку і отримує згідно Закону України «Про соціальні послуги» компенсацію на догляд за інвалідом ІІ групи ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, він має право на звернення до суду із зазначеним позовом про звільнення його від сплати нарахованої заборгованості.

Керуючись ст. 450, 451, 452 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.П.Слободян