Справа №718/1330/18
Провадження №2/718/426/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2018 року м. Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання обєкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки в спільній сумісній власності, встановлення частки спадкоємця у спадщині, визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання обєкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки в спільній сумісній власності, встановлення частки спадкоємця у спадщині, визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.10.2016 року помер його батько ОСОБА_6, який перебував у шлюбі з 1991 року із ОСОБА_7

Зазначає, що після смерті батька відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с. Шипинці, по вул. Горького, 7 Кіцманського району Чернівецької області, земельної ділянки площею 0, 0727 га для ведення особистого селянського господарства по вул. Горького, 7 в с. Шипинці Кіцманського району. Правовстановлюючі документи на вищевказане майно були видані під час шлюбу на імя його дружини ОСОБА_7, однак це майно є спільним майном подружжя , а тому ? частка в ньому належала йому і відповідно після його смерті входить до складу спадкового майна. Спадкоємцями за законом є позивач та його сестра ОСОБА_8, яка відмовилась від спадщини на його користь. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на майно, він не має можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, а тому просив задовольнити позов.

В судовому засідання представник позивача підтримала позов повністю з підстав, викладених в позовній заяві .

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, хоча своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавала, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала та суду пояснила, що стороною позивача не надано жодних доказів, які б підтверджували вартість спірного майна станом на 21.04.1991 року та ринкову вартість майна на час предявлення позову, не надано технічного паспорту на майно станом на квітень 1991 року, що унеможливлює вирішити питання про істотність збільшення вартості майна за період шлюбу. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він був сусідом ОСОБА_6 За його проживання він багато зробив біля хати, а саме: паркани, двері та вікна проміняв, провів газ, поклав душову кабінку. Коли він просив ОСОБА_9 йому допомагав. ОСОБА_10 більше на городі була. На даний час господарство значно покращилося.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що була сусідкою ОСОБА_6 Знає ОСОБА_6 з першого дня коли він прийшов проживати сюди. Коли він прийшов, то хата була дуже старенька. За час спільного проживання з ОСОБА_7 він зробив багато ремонтних робіт, а саме: майстерську побудував, дах поміняв, вікна, двері, підлогу, пристройку до будинку баню, туалет, літню кухню. Він був дуже порядним та роботящим.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_6 Коли він прийшов проживати на їхню вулицю, була лише хата і сарай. За час проживання багато зробив ремонтних робіт для покращення життя з дружиною.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є її племінником. Коли перейшов жити у вищевказане господарство, там була хата облуплена, парканів не було. За час проживання він багато зробив робіт.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_6 є його батьком. Він там прожив 26 років і всі його доходи йшли на вказане господарство, тому що батько там багато чого зробив. Він також допомагав батькові і хоче частину маєтку, в якому проживав батько.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою ОСОБА_6 Кожні 2-3 неділі вона разом зі своїм чоловіком приїхали в с. Шипинці Кіцманського району в господарство ОСОБА_6 Коли вона прийшла туди перший раз, там все було запущено, а батько провів газ, зробив огорожу, провів воду. ЇЇ чоловік теж допомагав батькові проводити ремонтні роботи.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що її сімя дружила з сімєю ОСОБА_6. ОСОБА_10 їй подзвонила і жалілась, що родина її чоловіка воюють за майно. У позивача були борги і ОСОБА_6 із сином ходили щоб віддавати їх. В похорон ОСОБА_7 ображали. По господарству нічого нового не будувалось, а просто утримували щоб не запалось. Петро ходив по заробітках, а ОСОБА_7 продавала закрутки.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала у сімдесятих роках в сільській раді й добре знала ОСОБА_7. Вона зійшлася з ОСОБА_6 і знала, що хата була матері ОСОБА_10, а потім остання стала власником. Будівлі там не змінились. Просто видно, що робили ремонтні роботи.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом ОСОБА_6. Вони разом жили та вели господарство. Там була старенька хата, стодоля, стайня. За їх життя нічого там суттєвого не робилось, а просто підтримували господарство.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 (дошлюбне прізвище Різун) ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала з дня народження в господарстві своєї бабусі ОСОБА_18, що розташоване по вул. Горького, 7 в с. Шипинці Кіцманського р-ну Чернівецької області. Господарство на той час складалося із житлового будинку 1965 року побудови, літньої кухні 1965 року побудови, сараїв 1965 року побудови, криниці, огорожі.

На підставі Протоколу засідання виконавчого комітету Шипинецької сільської ради народних депутатів від 12.05.1987 року за заявою ОСОБА_18 головою двору було призначено її онуку ОСОБА_19, двір був колгоспним.

31.12.1988 року ОСОБА_18 померла. 21.04.1991 року ОСОБА_19 одружилася із ОСОБА_6 та змінила прізвище на «Ткачук». Після одруження її чоловік поселився проживати у вказаному господарстві.

Рішенням виконавчого комітету Шипинецької сільської ради від 13.08.1997 року №32/8-в за заявою ОСОБА_7 було визнано за нею право власності на жилий будинок в с.Шипинці по вул.Горького, 7 та зобовязано ОБТІ видати свідоцтво про право власності на жилий будинок. Однак, свідоцтво про право власності на нерухоме майно було видано 30.08.2004 року та цього ж числа вчинено реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_7. Згідно зазначеного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно житловий будинок 1965 року побудови, загальною площею 50,30кв.м., житловою площею31,50кв.м.; літня кухня Б; сараї В, Г, Д; огорожа 1-3; криниця 4 розташовані по вул.Горького, 7 в с.Шипинці Кіцманського р-ну Чернівецької області.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що в господарстві за час шлюбу було спільно виконано цілий ряд будівельних та ремонтних робіт, а тому воно значно покращилося та збільшилося у своїй вартості і може бути визнано спільним майном подружжя є безпідставними та не підтвердженим належними доказами. А ті дрібні ремонтні роботи, які виконувалися в господарстві за участі ОСОБА_6 не перевищували, покладений на нього ст.156 ЖК обовязок, відповідно до якої члени сімї власника будинку зобовязані брати участь у витратах по утриманню будинку і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сімї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Згідно ст. 22 КЗпШС зазначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» п.4 передбачено, що оскільки згідно зі ст.17 ЗК і ст.14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі ст.16 і 17 Закону України «Про власність» таке право, зокрема, виникає, коли будівництво велось подружжям у період шлюбу жилий будинок у звязку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сімї жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, що брали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не безоплатно.

Таке ж право за цих умов належить членам сімї власника жилого будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обовязок.

Будинок, який належав одному з подружжя, може бути визнаний згідно зі ст.25 КпШС спільним майном подружжя , якщо в період шлюбу істотно збільшилась його цінність внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох. При цьому на суму вартості будинку до його поліпшення збільшується частка дружини, якому він належав, у тому числі й у випадках, коли суд відступає від начала рівності часток подружжя в спільній сумісній власності з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей або інтересів одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

З матеріалів технічного паспорта станом на 01.09.1997 року вбачається, що господарство по вул.Горького, 7 в с.Шипинці Кіцманського р-ну складалося з житлового будинку літ.А-І, загальною площею 50,30кв.м., 1965 року побудови; літньої кухні літ.Б, 1965 року побудови; сараїв літ.В, Г, 1965 року побудови; сараю літ. Д; огорожі та воріт літ.№1-3, криниці літ.№4 .

Із свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається, що станом на 30.08.2004 року господарство по вул.Горького, 7 в с.Шипинці Кіцманського р-ну складалося з житлового будинку літ.А-І, загальною площею 50,30кв.м., 1965 року побудови; літньої кухні літ.Б, 1965 року побудови; сараїв літ.В, Г, 1965 року побудови; сараю літ. Д; огорожі та воріт літ.№1-3, криниці літ.№4.

Отже, вбачається, що як до шлюбу із ОСОБА_6, так і за час шлюбу із ним технічні характеристики господарства не змінилися, суттєвих змін, покращень не відбулося, а ті дрібні ремонтні роботи, які зі слів свідків були проведені в господарстві не перевищували покладеного на ОСОБА_6 обовязку по утриманню житла в належному стані.

Приватизація земельних ділянок на ОСОБА_7 в період її шлюбу із ОСОБА_6 не означає право спільної власності подружжя на це майно, оскільки відповідно до положень норм Земельного кодексу України, СК України, які були чинними на час приватизації ОСОБА_7 земельних ділянок, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі за спільні кошти, а про безоплатну приватизацію одержану громадянином частку у земельному фонді країни.

Однак, суд критично оцінює покази свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_3, оскільки, в матеріалах справи містяться письмові пояснення зазначених свідків із чітким переліком виконаних ОСОБА_6 в господарстві робіт. Однак, в судовому засіданні свідки пояснили, що дані пояснення були написані від їх імені представником позивача, на яких ними лише поставлено підписи. Ні технічної документації на майно свідки не мали та чітко переліку зазначених в поясненнях будівельно-ремонтних робіт не вказали.

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, вказали, що після того як ОСОБА_19 одружилася з ОСОБА_6 господарство, яке було таке і залишилося. Великого нічого не робилося і не будувалося. Будувався лише сарай із контейнерів для зберігання картоплі. Зазначені обставини також підтверджується фото світлинами, оглянутими учасниками процесу та судом, які містяться в матеріалах справи.

Отже, ні житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, ні земельні ділянки, розташовані за адресою вул. Горького, 7 в с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області не являються спільним майном подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки є особистою власністю останньої, відповідно частка в цьому майні не входить в спадкову масу та не може бути успадкована спадкоємцями після смерті ОСОБА_6.

Отже, судом не встановлено обставин та доказів на їх підтвердження про те, що за час шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 майно істотно покращилося та збільшилося у своїй вартості за рахунок спільної праці і коштів подружжя, а тому відсутні підстави для визнання цього майна спільним сумісним майном подружжя.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 22, 25 КЗпШС, ст. 62 СК України, ст. 12, 76, 77, 81-89, 229, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання обєкта нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки в спільній сумісній власності, встановлення частки спадкоємця у спадщині, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 17.12.2018 року.

Суддя: В.М.Мізюк