Постанова

Іменем України

30 серпня 2018 року

м. Київ

справа № 756/15553/16-ц

провадження № 61-30414св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Пророка В. В.,

Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

відповідач - ОСОБА_4,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2017 року у складі колегії суддів: Соколової В. В., Немировської О. В.., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ :

У грудні 2016 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») до ОСОБА_4 про стягнення боргу за необліковану електричну енергію.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 користується електричною енергію на підставі договору, укладеного 13 січня 2006 року між ним та ПАТ «Київенерго».

15 жовтня 2014 року представниками ПАТ «Київенерго» за адресою відповідача було виявлено порушення: пошкодження пломби держспоживстандарту, пошкодження пломби електропередавальної організації та клемній кришці електролічильника, ознаки втручання в параметри розрахункового засобу обліку з метою зміни його показів. На підставі виявлених порушень складено акт за підписом трьох представників електропередавальної організації.

На засіданні комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення, яке відбулось 26 лютого 2015 року, встановлено правомірність складення зазначеного вище акта та проведено розрахунок вартості електроенергії спожитої з порушенням, що складає 5 262,57 грн.

Вимога щодо сплати виниклої заборгованості відповідачем не виконується, що стало підставою для звернення ПАТ «Київенерго» до суду з позовом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року, у складі судді Жука М. В., у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки прилад обліку, в роботі якого було виявлено втручання, розміщений на сходовій клітині багатоквартирного будинку, відповідальність за збереження його цілісності несе власник будинку або організація, у віданні якої перебуває цей будинок. У зв'язку з наведеним місцевий суд дійшов висновку, що позов пред'явлено до неналежного відповідача.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2017 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за необліковану електричну енергію в розмірі 5 262,57 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції не визначився із характером правовідносин та не встановив, що позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача суми спожитої необлікованої електроенергії, а не компенсувати витрати, які зумовлені пошкодженням лічильника та його пломб. Оскільки є встановленим факт використання ОСОБА_4 необлікованої електроенергії за відсутності сплати за її постачання, позовні вимоги ПАТ «Київенерго» є законними та обґрунтованими.

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник посилається на помилковість висновку апеляційного суду щодо наявності підстав для стягнення з нього заявленої суми боргу, оскільки відповідальність за необліковану електроенергію мають нести ПАТ «Київенерго» та організація, у віданні якої перебуває будинок.

Крім цього зазначає, що обсяг та вартість необлікованої електричної енергії має обчислюватись з дня останнього контрольного огляду засобу обліку, яким, згідно протоколу від 26 лютого 2015 року, є 01 жовтня 2014 року.

У відзиві на касаційну скаргу позивач вказує на необґрунтованість та безпідставність її доводів та відповідність висновків оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції обставинам справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року дану справу передано до Верховного Суду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються положеннями статті 714 ЦК України, статтями 24-27 Закону України «Про електроенергетику» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» (далі - ПКЕЕН), чинною на момент виникнення спірних правовідносин, та постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04 травня 2006 року № 562 «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» (далі - Методика).

Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією.

Виходячи з приписів статей 6, 626-631, 526 ЦК України, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормою частини четвертої статті 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та Правил.

Відповідно до пункту 53 Правил (у редакції, яка діяла на момент складання акту), у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Установлено, що ОСОБА_4 є споживачем послуг із енергопостачання, що надаються до квартири АДРЕСА_1. 15 жовтня 2014 року представниками ПАТ «Київенерго» було виявлено пошкодження пломб держспоживстандарту, пломб електропередавальної організації на клемній кришці електролічильника, явні ознаки втручання в параметри розрахункового засобу обліку, що встановлений на сходовій клітині. У зв'язку із чим складено акт про порушення споживачем ПКЕЕН, який підписано трьома представниками електропередавальної організації. Знятий лічильник направлено на експертизу, з метою його перевірки. Зазначений акт ОСОБА_4 в установленому законом порядку не оскаржувався.

З акту проведення експертизи від 27 листопада 2014 року вбачається, що лічильник електроенергії непридатний до подальшої експлуатації через значну похибку та наявність ознак втручання у його роботу.

Підпункти 2, 3 пункту 3.1 Методики передбачають застосування її положень, зокрема, в разі виявлення пошкодження пломб електропередавальної організації, а також дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку.

Відповідно до протоколу від 26 лютого 2015 року засідання комісії по розгляду акта про порушення від 15 жовтня 2014 року, наявного у матеріалах справи, розрахунок вартості необлікованої електричної енергії проведено згідно з пунктом 3.4, за формулою 3.1 Методики та за період

з 09 грудня 2011 року по 15 жовтня 2014 року.

У касаційній скарзі відповідач вказує на безпідставне нарахування стягнутої з нього заборгованості за три роки.

Водночас, виходячи зі змісту підпункту «а» пункту 3.3. Методики, перерахунок за спожиту необліковану електроенергію з дати останнього контрольного огляду лічильника здійснюється у випадку, коли представники постачальника електричної енергії мали можливість виявити порушення під час такого огляду.

Заперечуючи проти позовних вимог ПАТ «Київенерго», відповідачем не доведено існування можливості у представників позивача виявити порушення відкритим способом, без застосування спеціальних технічних засобів. Крім того, з акту про порушення від 15 жовтня 2014 року, на підставі якого було визначено обсяг та вартість необлікованої електроенергії, вбачається, що факт недонарахування лічильником спожитої електричної енергії було встановлено при підключенні зразкового лічильника.

Наведене спростовує доводи заявника про невірне визначення періоду нарахування за спожиту, але не враховану приладом обліку, електричну енергію.

Аргументи касаційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_4 обов'язку слідкувати за збереженням приладу обліку електроенергії та пломб на ньому були предметом дослідження апеляційним судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду, встановив дійні обставини справи, з урахуванням наявності доведеного факту використання відповідачем необлікованої електроенергії, що підтверджується актом про порушення, складеним у відповідності до законодавчих вимог, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 20 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

В. В.Пророк

І. М.Фаловська