АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/6406/2018 Головуючий в 1 інстанції - Шкірай М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2018 року м.Київ

Апеляційний суд міста Києва у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Панченка М.М.

суддів - Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем має двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що діти перебувають на її матеріальному утриманні, а відповідач не приймає участі в їх вихованні та не надає матеріальної допомоги на утримання дітей.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. на кожну дитину, починаючи з дати звернення до суду з даним позовом та до досягнення дітьми повноліття.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить зазначене рішення суду скасувати, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача.

Скаржник посилається, на те, що стягнутий судом розмір аліментів перевищує сукупний місячний дохід відповідача.

В порядку п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, апеляційні суди, утворені до набрання чинності цим Законом, продовжують здійснювати свої повноваження до утворення апеляційних судів у відповідних апеляційних округах. У разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду (п. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Таким чином, справа підлягає розгляду Апеляційним судом міста Києва.

На підставі ч. 13 ст. 7 та ст. 369 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони з 25.10.2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу мають спільних дітей - малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що діти проживають разом з матір'ю та перебувають на її утриманні, оскільки з 2017 року сторони припинили фактичні шлюбі відносини та проживають окремо.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується колегія суддів, виходив з того, що відповідач зобов'язаний приймати участь в матеріальному утриманні дітей та має фінансову можливість сплачувати аліменти у відповідному розмірі.

Так, за положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини

Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей саме у твердій грошовій сумі, а тому вимога апеляційної скарги щодо зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи слідує, що відповідач є фізично здоровою особою та працює фінансовим директором в ТОВ «Бене Київ». Будь-яких інших осіб, окрім спільних з позивачкою дітей, відповідач на утриманні не має.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що розмір стягнутих судом аліментів перевищує сукупний дохід відповідача.

Так, згідно довідки наданої відповідачем, ОСОБА_2 за період з травня 2017 року по квітень 2018 року отримував заробітну плату у розмірі 3662 грн. - 3800 грн. /а.с. 158/.

Разом з тим, згідно виписки з банківських рахунків ОСОБА_2, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк», наданих Банком на запит суду, витрати відповідача за 2016-2017 роки становили(згідно відомостей за окремими рахунками): 641 823 грн. 27 коп., 194 099 грн. 21 коп., 19 005 грн., 273 765 грн. 18 коп. та 273 723 грн. 18 коп., що в сумі складає понад 1,4 мільйона гривень /а.с. 61-120/.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позивачем доведено витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а платником аліментів, в свою чергу, не доведено джерело походження коштів, враховуючи, що розмір заробітної плати відповідача в ТОВ «Бене Київ» співставний з розміром мінімальної заробітної плати.

Указана обставина підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів в силу ст. 182 СК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що сукупний місячний дохід відповідача перевищує розмір заробітної плати, отримуваний ОСОБА_2 на посаді фінансового директора ТОВ «Бене Київ».

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати.

Отже, судове рішення ухвалене на повно з'ясованих обставинах, з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2, залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 травня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:

Судді: