Справа № 183/489/18
№ 2/183/1500/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - Сороки О.В.,

секретаря - Пономаренко О.О.,

розглянув, в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 183/489/18; провадження № 2/183/1500/18; за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Дар» про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в:

31.01.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФГ «Дар», в якому просить розірвати договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 5,02 га, що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, укладений 01.09.2007 року між ним та ФГ «Дар», зареєстрований в Новомосковському районному відділі ДРФ Центру ДЗК, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис за № 04-08-126-03804 від 20.12.2008 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що йому, на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 16.12.2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,02 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки, державна реєстрація якого проведена Новомосковським районним відділом ДРФ Центру ДЗК, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 04-08-126-03804 від 20.12.2008 року. Згідно з договором позивач, як орендодавець, передав, а відповідач, як орендар, прийняв в оренду земельну ділянку розміром 5,02 гектарів ріллі, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Якісний стан земельної ділянки придатний для сільськогосподарського використання, ціна якої складає 51809,00 грн. Договір укладено строком на 15 років, починаючи з моменту державної реєстрації в кадастровому центрі. В Договорі визначено, що за користування земельною ділянкою орендар передає, а орендодавець приймає від орендаря в рахунок орендної плати грошові кошти з розрахунку 1560 гривень за рік або у натуральному вигляді сільськогосподарську продукцію за ринковими цінами: зерно (ячмінь, з/суміш, кукурудза, пшениця) 1500 кг, соняшник 100 кг, або 30 літрів олії, цукру 50 кг, обробіток однієї присадибної ділянки, завезти солому. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніше 30 грудня поточного року. У п.6.3 Договору передбачено, що орендар зобов'язується використовувати взяту в оренду земельну ділянку за цільовим призначенням; використовувати землю ефективно, підвищувати її родючість; не порушувати права власників і орендарів інших земельних ділянок; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних систем; додержуватись правил добросусідства, дозволяти іншим власникам землі і орендарям прохід до доріг загального користування, а також для ремонту вищезазначених геодезичних знаків, споруд, мереж, якщо це не перешкоджає його господарській діяльності та не спричиняє збитків; своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі; надати ритуальні послуги у випадку смерті орендодавця в розмірі 250грн.

Договором також передбачено, що інші питання взаємовідносин сторін, не освітлені цим Договором, регулюються чинним законодавством України. Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні зі щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено, що розмір орендної плати у грошовому виразі повинен становити не менше, ніж 3% нормативної грошової оцінки землі.

Позивач наполягає, що укладаючи Договір оренди землі, сторони погодили між собою зобов'язання відповідача вносити орендну плату в грошовій формі в розмірі 1560 грн. (що становило 3 % від нормативної грошової оцінки землі) на рік, у натуральній формі, тобто сільськогосподарською продукцією у розмірах, зазначених вище, а також ФГ «Дар» зобов'язувалося здійснювати обробіток присадибної ділянки позивача та завозити солому до садиби останнього.

Отже, ОСОБА_1 зазначає, що Договором оренди землі визначені всі три складові орендної плати, якими є: орендна плата у грошовій формі, орендна плата у натуральні формі, обробіток присадибної ділянки позивача та завезення соломи. Додатково за настання певних обставин до складу орендної плати може входити допомога при похованні померлого орендодавця в розмірі 250 грн.

За інформацією територіального органу Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровській області становила: станом на 01.01.2015 - 138 626,00 грн., станом на 01.01.2016 - 166 351,00 грн., станом на 01.01.2017 - 166 351,00 грн. Таким чином, враховуючи збільшення нормативної грошової оцінки землі на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, позивач наполягає на тому, що повинен був отримати орендну плату в грошовій формі у розмірі: за 2015 рік у розмірі 4158,78 грн., за 2016 рік - у розмірі 4990,53 грн., за 2017 рік - у розмірі 4990,53 грн. Також позивач повинен був отримати від відповідача орендну плату у натуральній формі у розмірі, визначеному договором, та відповідач зобов'язаний був навесні та восени кожного року надавати послуги з обробітку присадибної земельної ділянки позивача та поставляти солому.

Між тим, ОСОБА_1 зазначає, що протягом 2015-2017 років відповідач не сплачував орендну плату, як у грошовому вигляді, так і натуральній формі, не надавав послуги у відробітковій формі. За розрахунками позивача відповідач має заборгованість зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою позивача за період з 2015 до 2017 року на загальну суму 14139,84 грн. у грошовій формі, а також у натуральній формі в розмірі: зерно - 4500 кг.; соняшник - 300 кг. або 90 літрів олії; цукор - 150 кг. та у відробітковій формі у вигляді обробітку присадибної ділянки та завезення соломи позивачеві за 3 роки.

Невиконання умов підписаного договору оренди позивач вважає систематичними та такими, що дають підстави для розірвання договору оренди в судовому порядку.

Ухвалою суду від 05.02.2018 року відкрите провадження по справі, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у відзиві на позов посилався на наявність укладеного Договору оренди земельної ділянки, однак зазначає, що належним чином виконує свої зобов'язання, а тому підстави для дострокового розірвання договору на даний час відсутні. Так, сторони погодили, що виплата орендної плати здійснюється або у грошовій формі у розмірі 1560,00 грн., або у натуральній чи відробітковій формі. В будь-якому разі орендна плата у грошовому еквіваленті повинна становити не менше, ніж 1560,00 грн., навіть якщо замість грошових коштів орендодавець отримує продукцію або послуги. За 2015 рік позивач отримав орендну плату у натуральній формі, а саме: пшениця - 0,400 тон, вартістю 960,00 грн.; ячмінь - 0,700 тон, вартістю 1 680,00 грн.; кукурудза - 0,600 тон, вартістю 1 080,00 грн.; соняшник - 0,100 тон, вартістю 480,00 грн. Всього за 2015 рік позивач отримав орендну плату за загальну суму 4200,00 грн. За 2016 рік позивачу нараховано орендну плату у розмірі 5029 грн., з яких утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 754,49 грн. та військовий збір у розмірі 75,45 грн. За 2017 рік позивачу нараховано 14906,83 грн., з яких утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 2683,23 грн. та військовий збір - 223,60 грн. Відповідач наполягає на тому, що орендна плата сплачується у більшому розмірі, ніж це передбачено в договорі. Також відповідач спростовує твердження позивача про те, що за 2016 та 2017 рік він повинен був отримати орендну плату по 4990,53 грн., таке твердження спростовуються умовами договору, за якими орендна плата повинна становити не менше, ніж 1560,00 грн. Також не відповідають дійсності посилання позивача на невиконання відповідачем своїх обов'язків по сплаті орендної плати у натуральній та відробітковій формі. На думку відповідача, позивач не вірно трактує умови договору щодо обов'язку відповідача одночасно сплачувати орендну плату у всіх трьох формах, так як договором передбачена можливість вибору сторонами форми орендної плати в межах погодженої вартості. На день подання позовної заяви до суду заборгованості з орендної плати у відповідача перед позивачем не існує, позивач не звертався з вимогою про стягнення заборгованості з орендної плати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі, звернула увагу на зміст п.4.1 Договору оренди землі, яким передбачено три складові орендної плати. Також представник позивача вважала подані до відзиву відповідачем відомості до накладної не належними та допустимими доказами, оскільки на відомостях є підпис, що відмінний за зовнішніми ознаками від підпису позивача, означені відомості не містять інформації про дату виплати орендної плати. Представник позивача не може однозначно стверджувати, що саме позивач підписував надану відомість. Крім того, на її думку, сама по собі відомість не свідчить про виплату орендної плати за спірним договором оренди. До наданого відповідачем відзиву не долучено жодного належного доказу, що підтверджував би доводи відповідача про виплату орендної плати в повному обсязі у грошовій формі, а також у відробітковій формі за період з 2015 по 2017 роки. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідно до приписів Податкового кодексу України, до підпункту 164.2.5 пункту 164.2 статті 164 Кодексу до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому пунктом 170.1 статті 170 Кодексу. Особливості оподаткування доходів від надання нерухомості в оренду регламентується пунктом 170.1 статті 170 Кодексу, відповідно до підпункту 170.1.1 якого податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. Якщо орендна плата виплачується у негрошовій формі, слід зважати на норми п. 164.5 ст. 164 зазначеного Кодексу: під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлено згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100-Сп), де К коефіцієнт; Сп -ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування. У наданій до відзиву довідці про нараховану орендну плату відповідач зазначає, що сплачував «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата». За інформацією наданої у листі Новомосковської об'єднаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровський області від 22 лютого 2018 року №235/10/04-08-07-05, відповідач у період з 2015 по 2017 роки не сплачував податку на доходи фізичних осіб за позивача. На думку представника позивача, це свідчить про систематичну невиплату орендної плати.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило, однак враховуючи повторну неявку представника відповідача, а також враховуючи поданий відзив, суд вважає, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Вивчивши подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачу, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3, виданого 16.12.2003 року Новомосковською районною державною адміністрацією, на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,020 га, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с.7).

Матеріали справи містять дані про наявність у користуванні ОСОБА_1 земельної ділянки розміром 0,68 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).

01 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №116 оренди земельної ділянки (надалі - Договір) належної позивачу, площею 5,02 га, державна реєстрація якого проведена Новомосковським районним відділом ДРФ Центру ДЗК, про що в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за № 04-08-126-03804 від 20 грудня 2008 року (а.с. 8-9).

Згідно з п.1.1, 2.1 Договору позивач, як Орендодавець, передав, а Орендар - відповідач прийняв в оренду земельну ділянку розміром 5,02 гектарів ріллі, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Якісний стан земельної ділянки придатний для сільськогосподарського використання, ціна якої складає 51809 грн. Земельна ділянка передається в оренду з метою товарного сільськогосподарського виробництва.

За п.3.1 Договору, його укладено на термін 15 років, початок дії Договору з моменту державної реєстрації в кадастровому центрі.

Відповідно до п.4.1 Договору, за користування земельною ділянкою Орендар передає, а Орендодавець приймає від Орендаря в рахунок орендної плати грошові кошти з розрахунку 1560 грн. за рік або у натуральному вигляді сільськогосподарську продукцію по ринковим цінам. Зерно (ячмінь, з/суміш, кукурудза, пшениця) 1500 кг., соняшник 100 кг., або 30 л. олії, цукру 50 кг., обробіток однієї присадибної ділянки, завезти солому. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору не пізніше як до 30 грудня поточного року.

При одержанні орендної плати Орендодавець самостійно сплачує всі податки та збори, пов'язані з одержанням доходу крім випадків, коли обов'язок утримання та зборів покладено на Орендаря, згідно з чинним законодавством. За прострочку платежів Орендар сплачує пеню в розмірі 0,03% за кожний день прострочки (п.4.2 Договору).

У відповідності з п.6.2 Договору Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасної сплати орендної плати. В свою чергу Орендар взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у Договорі (п.6.3.6 Договору).

П.7.2 Договору визначено, що за невиконання умов Договору сторони несуть відповідальність, згідно з чинним законодавством. На вимогу Орендодавця договір може бути розірваний лише за рішенням суду (п.9.3 Договору). Сторони несуть відповідальність за виконання умов та обов'язків по цьому договору, згідно з чинним законодавством України (п.10.1).

П.11.3 Договору передбачено, що інші питання взаємовідносин сторін, не освітлені цим договором, регулюються чинним законодавством України.

В день підписання договору, а саме 01 вересня 2007 року між сторонами укладено акт прийому-передачі земельної ділянки (а.с. 10).

За відповіддю Відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 307/0/200-18 від 13 лютого 2018 року, адресованою на ім'я представника позивача, компетентна установа надала інформацію щодо нормативно - грошової оцінки, у відповідності до якої вартість одного паю становить: КСП «Правда», станом на 01 січня 2016 року - 166351 грн.; КСП «Правда», станом на 01 січня 2015 року - 138626 грн.; КСП «Правда», станом на 01 січня 2014 року - 110990 грн.; КСП «Правда», станом на 01 січня 2013 року - 110990 грн. (а.с. 27).

Також з листа Новомосковської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області № 235/10/04-08-07-05 від 22 лютого 2018 року, наданого на запит представника позивача щодо надання довідок про сплату податку на доходи фізичних осіб, вбачається, що безпосередньо громадянами, в тому числі позивачем, сплата податку «податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку інших ніж заробітна плата» (код бюджетної класифікації 11010400) у 2015-2017 роках не здійснювалась. При сплаті податку ФГ «ДАР», () «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати» (код платежу 11010100), при вибірковій перевірці поля «призначення платежу» виявлено, що платником ФГ «ДАР», податок перераховується загальною сумою без зазначення переліку фізичних осіб, за кого перераховується такий податок. Таким чином, інформацію про сплату податку ОСОБА_1 згідно діючих нормативних документів, надати неможливо (а.с. 30).

З довідки про нараховану орендну плату за договором оренди землі вих. №11 від 30 березня 2018 року, наданої за підписом т.в.о. голови ФГ «Дар» вбачається, що відповідно до Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, яка розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району, укладеного між ФГ «Дар» та ОСОБА_1, орендодавцеві нарахована орендна плата: за 2015 рік - 5029,94 грн., з якої утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 754,49 грн. та військовий збір 75,45 грн., до виплати 4200 грн. За 2016 рік позивачу нараховано орендну плату у розмірі 5029 грн., з якої утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 754,49 грн. та військовий збір 75,45 грн., до виплати 4200 грн. За 2017 рік позивачу нараховано 14906,83 грн., з яких утримано податок на доходи фізичних осіб у сумі 2683,23 та військовий збір 223,60 грн., до виплати 12000 грн. (а.с. 59).

З наданої до суду представником відповідача відомості № 1 (Попас. с/р) до накладної № 95 від 27 листопада 2015 року «Видача с/г продукції в рахунок орендної плати за 2015 рік громадянам с. Попасного», у рядку під № 153 міститься підпис особи напроти імені позивача про отримання продукції: пай -1, пшениця - 0,400 тон, ячмінь - 0,700 тон, кукурудза - 0,600 тон, соняшник - 0,100 тон. Всього на суму - 4200,00 грн., нараховано - 5029,94 грн. Окремо у відомості довідково зазначені ціна продукцію, а саме: ціна 1 т. пшениці - 2400,00 грн., 1 т. ячменю - 2400,00 грн., 1 т. кукурудзи - 1800,00 грн., 1 т. соняшнику - 4800,00 грн. На 1 пай видається продукція: пшениця 0,4 т., ячмінь 0,7 т., кукурудза 0,6 т., соняшник 0,1 т. разом 1,8 т. ціною 4200,00 грн. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки (паю) у 2015 році 138626,00 грн. Норма видачі продукції не менше 3% від 4158,780 (а.с.60-61).

Інших доказів про виплату позивачеві орендної плати, визначеної у довідці, суду не подано.

Дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, суд приходить до наступного.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права, а саме.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У відповідності до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинна на момент укладання договору), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Згідно зі ст.21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинна на момент укладання договору), орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю") ( 2535-12 ). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У відповідності до статті 22 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка була чинна на момент укладання договору), орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Стаття 24 Закону України «Про оренду землі» відносить до прав орендодавця право вимагати від орендаря в тому числі і своєчасного внесення орендної плати.

За частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 та 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За п.«д» ч.1 ст.141 ЗК України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Разом з тим згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Системний аналіз зазначених положень законодавства, в тому числі спеціальний закон, яким врегульовані правовідносини щодо оренди землі, дає суду підстави, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстав, передбачених пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Особливої уваги, в даному випадку заслуговує аналіз змісту укладеного договору щодо форми, розміру та виду орендної плати.

Так, Договором № 116 в частині форми та розміру орендної плати встановлено наступне:

«Орендодавець приймає від Орендаря в рахунок орендної плати грошові кошти з розрахунку 1560 гривень за рік або, у натуральному вигляді сільськогосподарську продукцію по ринковим цінам.

Зерно (ячмінь, з/суміш, кукурудза, пшениця) 1500 кг.

Соняшник 100 кг., або 30 л. олії. Цукру 50 кг.

Обробіток однієї присадибної ділянки. Завезти солому.».

Таким чином, вивчаючи розділ 4 оскаржуваного договору, останнім передбачено можливість вибору сторонами двох форм орендної плати, а саме: грошової в розмірі 1560,00 грн. та натуральної, поєднаної з відробітковою, про що свідчить перший абзац у поєднанні з другим-четвертим одного пункту.

Саме наявність слова «або» між різними формами орендної плати свідчить про можливість вибору сторонами між двома формами орендної плати, та не може бути розцінено судом, як беззаперечний обов'язок відповідача виплачувати обидві форми орендної плати, як на тому наполягає позивач.

Далі, на момент укладання договору, Указом Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» було запроваджено розмір плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 1,5 відсотка визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю).

Таким чином, обумовлений сторонами розмір орендної плати в грошовій формі, виходячи з погодженої ціни земельної ділянки (51809 грн.), на момент укладення договору був більшим від мінімальної, встановленої Указом № 92, що відповідало нормам діючого законодавства на той час.

Щодо порядку розрахунку розміру натуральної, поєднаної з відробітковою формою орендної плати, суд виходить з того, що відповідно до п. 3.4 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», що діяв до 01 січня 2011 року, при нарахуванні доходів у будь-яких не грошових формах об'єкт оподаткування визначається як вартість такого нарахування, визначена за звичайними цінами, помножена на коефіцієнт, який розраховується за відповідною формулою. При цьому, вартість такого нарахування визначається виходячи із звичайної ціни, збільшеної на суму податку на додану вартість, якщо особа, яка здійснює таке нарахування, є платником податку на додану вартість.

За наведеного, сума податку з доходів фізичних осіб вираховується як вартість такого нарахування (вартість продукції обумовленої договором), обчислена за звичайними цінами із застосуванням коефіцієнту 1,17647 та за ставкою 15 %.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 672 «Про проведення перерахунку обсягів натуральної та відробіткової форми плати за оренду земельної частки (паю) у грошову» передбачено, що орендна плата перераховується з натуральної форми в грошову виходячи з фактичної собівартості продукції, що склалася в господарстві за минулий рік.

При цьому, змістовна конструкція пункту 4.1 Договору оренди, яка містить вираз: «з розрахунку» вказує, що сторонами погоджено вартісний показник натуральної, поєднаної з відробітковою форми розрахунку, який дорівнює також і сумі орендної плати в грошовій формі 1560 грн./рік.

Належних та допустимих доказів, які б вказували, що станом на момент укладання договору вартість натуральної продукції, послуг в розмірі та обсягах, обумовлених в договорі складала іншу суму, ніж обумовлену в договорі, суду не надано.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що нарахування орендної плати в означених формах, виходячи з викладу їх грошового виразу, зазначеного в договорі, є правомірним.

У відповідності до п.289.1 ст.289 ПК України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Указом Президента України від 02 лютого 2002 року № 92 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» та Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні зі щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)»встановлено, що розмір орендної плати у грошовому виразі повинен становити не менше, ніж 3% від нормативної грошової оцінки землі.

За таких обставин, враховуючи надані позивачем докази на підтвердження нормативної грошової оцінки земельної ділянки - паю, зміни в законодавстві, якими встановлено мінімальний розмір орендної плати за оренду землі власників земельних ділянок, а також враховуючи положення п.11.3 Договору, суд приходить до висновку, що позивачу повинна була нараховуватися орендна плата за оренду земельної ділянки по договору № 83 у розмірі, не нижче:

за 2015 рік - 4158,78 грн.;

за 2016 рік - 4990,53 грн.;;

за 2017 рік - 4990, 53 грн.

П.167.1 ст.167 ПК України визначає, що ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

З 2015 року, відповідно до п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, з урахуванням норм ПК України, відповідно до п.4.2 Договору, під час виплати орендної плати з суми нарахованої орендної плати, підлягає відрахуванню податок на прибуток фізичних осіб та військовий збір. Відтак, сума орендної плати, належна до виплати в грошовій формі позивачу за оренду земельної ділянки повинна становити:

за 2015 рік 3472,58 грн.;

за 2016 рік 4167,12 грн.;

за 2017 рік 4167,12 грн.

Зазначена сума є меншою, ніж та, яка вказана до виплати позивачеві та фактично виплачена йому, також з наданих до суду доказів вбачається виплата продукції та грошей в розмірі, який в певній її частині більш, ніж у два рази перевищує розмір орендної плати, визначений договором, а тому у суду відсутні підстави для розірванні договору оренди через виплату орендної плати у розмірі, меншому ніж передбачено договором.

Крім того, в силу ст. 81 ЦПК України, позивачем не доведено наявність письмових звернень до відповідача протягом 2007-2018 року щодо вибору іншої форми орендної плати, яка виплачена відповідачем у 2015 році, та нарахована до виплати у 2016-2017 році.

Оцінюючи поданий представником позивача лист Новомосковської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, як доказ не виплати орендної плати за 2015-2017 роки, суд виходить з того, що наданий суду лист лише вказує на нарахування податку з доходів фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати загальною сумою без зазначення переліку фізичних осіб, за кого перераховується такий податок, що не може бути розцінено судом, як не нарахування такого податку за позивача.

Також не може бути прийняте до уваги і посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що надані суду відомості про нарахування орендної плати містять підпис, відмінний від підпису позивача, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження такого факту суду не надано, а суд не наділений спеціальними знаннями щодо експертизи підпису осіб. З огляду на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, та відсутність клопотань відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд позбавлений можливості надати оцінку таким поясненням представника позивача.

Крім того, не дивлячись на відсутність даних про виплату орендної плати позивачеві за 2016-2017 року, суд бере до уваги подані відповідачем докази щодо нарахування орендної плати позивачеві в означений період та не може розцінити такі докази, як систематичну невиплату орендної плати, як на тому наполягає представник позивача у відповіді на відзив, оскільки договором передбачена відповідальність орендаря за порушення строків виплати орендної плати, що дає можливість орендодавцю отримати сатисфакцію за несвоєчасну виплату частини орендної плати. Позивач не ставить вимогу про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, матеріали справи не містять доказів про факти відмови (або нереагування) відповідача у виконанні умов договору оренди щодо виплати орендної плати, надання послуг з обробітку присадибної ділянки, заведення соломи, видачі орендної плати в натуральній формі у оспорюваний період (2015-2017 рік), внаслідок чого суд приходить до висновку про недоведеність тверджень позивача щодо невиконання відповідачем умов договору оренди в частині виплати орендної плати.

Крім того, при прийнятті рішення, суд вважає за необхідне застосувати наступні процесуальні норми.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частинами 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

За частинами 1, 2, 4 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ч.1 ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт істотного та систематичного порушення позивачем умов договору оренди, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Питання щодо судових витрат належить розглядати, виходячи з положень ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 12, 77-82, 141, 258, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у задоволенні позову до Фермерського господарства «Дар» () про розірвання договору оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_2, площею 5,020 га, що розташована на території Попасненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в тридцятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя Сорока О.В.