Справа № 604/870/18
Провадження № 2/604/386/18
У х в а л а

20 серпня 2018 року смт.Підволочиськ

Суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області Сташків Н.Б.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, АДРЕСА_2, про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання батьківства, а саме просить визнати його батьком дітей ОСОБА_3, 2014 р.н. та ОСОБА_4, 2017 року.

Крім того позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити виїзд за кордон малолітнім дітям ОСОБА_3, 2014 р.н. та ОСОБА_4, 2017 року до вирішення справи по суті з метою запобігти їх вивезення за межі України до країни агресора Російської Федерації, посилаючись на те, що відсутність документального підтвердження батьківства позбавляє його можливості впливати на долю дітей.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що передбачено ч.2 ст.149 ЦПК України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза вивезення неповнолітніх за межі України до країни агресора Російської Федерації до вирішення справи по суті. Разом з тим зх. матеріалів справи убачається, що відповідач проживає у чеській Республіці, м. Прага - 10, а неповнолітні літи проживають разом із позивачем ОСОБА_1 в . Колодіївка Підволочиського району.

Крім того ,особисте немайнове право право на свободу пересування фізичної особи, закріплене у ст.313 ЦК України. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) передбачено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється в разі предявлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За наведених вище обставин та враховуючи, що питання щодо перетинання кордону громадянами, які не досягли 16-річного віку врегульовано на законодавчому рівні, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1, АДРЕСА_1, до ОСОБА_2, АДРЕСА_2, про визнання батьківства відмовити.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопілсьької області шляхом подання через Підволочиський районний суд Тернопільської області апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя - підпис

копія вірна:

Суддя Підволочиського районного суду Н.Б.Сташків