Справа № 373/2108/17 Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 22-ц/780/3076/18 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 58 29.08.2018
ПОСТАНОВА
Іменем України

29 серпня 2018 року Апеляційний суд Київської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Голуб С.А., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року у справі за позовом Хмельницького міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів,-

встановила:

у листопаді 2017 року Хмельницький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття звернувся до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що громадянин ОСОБА_1 перебував на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості з 27 жовтня 2015 року та отримав допомогу по безробіттю з 03 листопада 2015 року по 27 липня 2016 року, яка була призначена з урахуванням грошового забезпечення відповідно до довідки №774 від 10 жовтня 2015 року виданої військовою частиною НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ).

Відповідно до Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» №158 від 13 липня 2016 року виявлено, що дані про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) ОСОБА_1 , вказані у вищезазначеній довідці, не відповідають даним нової довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №3203 від 11 липня 2016 року.

Відповідно до зазначеної довідки здійснено перерахунок виплат ОСОБА_1 та встановлено переплату допомоги по безробіттю у сумі 3167,66 грн.

10 жовтня 2016 року на адресу військової частини НОМЕР_1 п/п НОМЕР_2 , відповідно до ч.3 ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», було направлено претензію №23-02/2954 з вимогою повернути кошти.

Однак, станом на дату звернення позивача до суду кошти відповідачем не повернуті.

Просив суд, стягнути з військової частини НОМЕР_1 (п/пВ2050) кошти у сумі 3167 грн. 66 коп. на користь Хмельницького міського центру зайнятості робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року позовні вимоги Хмельницького міського центру зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а також ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що 12 січня 2016 року позивач направив на адресу військової частини НОМЕР_1 листа №23-05/78, щодо розслідування страхових випадків з проханням надати інформацію щодо підтвердження довідки про середньоденне грошове забезпечення для розрахунку виплати на випадок безробіття ОСОБА_1 з грудня 2014 року по вересень 2015 року.

24 червня 2016 року позивач направив на адресу Переяслав-Хмельницького районного центру зайнятості листа №23-05/1755 з проханням здійснити перевірку достовірності даних безпосередньо у роботодавця військової частини НОМЕР_1 , так як на запит Хмельницького центру зайнятості №23-05/78 від 12 січня 2016 року відповідь не надійшла.

Військовою частиною було зазначено, що Довідка №744, видана 10 жовтня 2015 року ОСОБА_1 містить в собі відомості за грудень 2014 року де вказано що кількістю календарних днів у розрахунковому періоді становить 6, заробітна плата за ці дні вказана «0,00», сума страхових внесків та/або єдиного внеску, сплачена застрахованою особою «0 грн.».

Позивач прийняв дану довідку та у нього не виникало сумнівів про її правильність, що свідчить про те, що Хмельницький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття при прийомі документів від ОСОБА_1 не перевірив достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення.

Відповідно до Акту розслідувань страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» №158 від 15 липня 2016 року зазначено, що недостовірні відомості подані з вини роботодавця, розбіжність між довідкою від 10 жовтня 2015 року №774 та довідкою від 11 липня 2016 року №3203 виникла в зв`язку з технічним збоєм у програмі, які виникли при формуванні довідки.

Просила, скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року та ухвалити нове рішення.

На апеляційну скаргу Хмельницький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття подав відзив, мотивуючи його тим, що в інформації, що надійшла з Єдиного державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, була відсутня інформація про виплачене грошове забезпечення військовою частиною НОМЕР_1 , Хмельницьким міським центром зайнятості надіслано запит №23-05/78 від 12 січня 2016 року до вищевказаної військової частини про підтвердження достовірності даних поданих у довідці №744 від 10 жовтня 2015 року про грошове забезпечення ОСОБА_1 .

Оскільки відповіді не одержано, Хмельницьким міським центром зайнятості було прийняте рішення про необхідність провести перевірку безпосередньо у військовій частині НОМЕР_1 .

Переяслав-Хмельницьким міським центром зайнятості було проведено перевірку достовірності даних довідки №774 від 10 жовтня 2015 року та за результатами розслідування страхових випадків додана нова довідка №3203 від 11 липня 2016 року до акту №158 від 13 липня 2016 року.

В результаті перерахунку, виникла різниця між фактично виплаченою сумою допомоги по безробіттю та розрахунковою допомогою після проведення розслідування страхового випадку у сумі 3167,66 грн.

10 жовтня 2016 року №23-02/2954 Хмельницьким міським центром зайнятості була надіслана претензія військовій частині НОМЕР_1 .

15 листопада 2016 року №2723 військовою частиною НОМЕР_1 надана відповідь про визнання їх вини та повідомлено, що ними вживаються заходи щодо повернення грошових коштів.

Вважає, що суд першої інстанції оцінив належність, доступність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок у їх сукупності.

Судом першої інстанції встановлені та з`ясовані всі обставини справи, що мають значення для справи.

Просив, залишити апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 27 жовтня 2015 року звернувся до Хмельницького міського центру зайнятості із заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та на нього заведено персональну картку № НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу із наказів Хмельницького міського центру зайнятості ОСОБА_1 29 жовтня 2015 року надано статус безробітного (наказ №НТ151029), 03 листопада 2015 року призначено допомогу по безробіттю та розпочато її виплату (наказ №НТ151103), 26 лютого 2016 року скорочено виплату допомоги по безробіттю з 25 лютого 2016 року по 10 березня 2016 року (наказ №НТ160226), 13 травня 2016 року скорочено виплату допомоги по безробіттю з 12 травня 2016 року по 26 травня 2016 року (№НТ160513), 07 червня 2016 року розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 27 травня 2016 року (наказ №НТ160607), 17 серпня 2016 року скорочено виплату допомоги по безробіттю з 16 серпня 2016 року по 30 серпня 2016 року (наказ №НТ160817), 02 вересня 2016 року розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 31 серпня 2016 року (наказ №НТ160902), 06 серпня 2016 року повернуто кошти за рахунок роботодавця з 03 листопада 2015 року (наказ №НТ160906), 28 жовтня 2016 року припинено виплату допомоги по безробіттю (наказ №НТ161028), 28 жовтня 2016 року припинено реєстрацію безробітного (наказ №НТ161028).

Так, ОСОБА_1 перебував на обліку в Хмельницькому міському центрі зайнятості з 27 жовтня 2015 року та отримував допомогу по безробіттю з 03 листопада 2015 року по 27 липня 2016 року, яка була призначена з урахуванням грошового забезпечення відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 польова пошта НОМЕР_2 №774 від 10 жовтня 2015 року.

12 січня 2016 року Хмельницький міський центр зайнятості направив листа №23-05/78, щодо розслідування страхових випадків, на адресу військової частини НОМЕР_1 з проханням надати інформацію щодо підтвердження довідки про середньоденне грошове забезпечення для розрахунку виплати на випадок безробіття ОСОБА_1 з грудня 2014 року по вересень 2015 року.

24 червня 2016 року Хмельницький міський центр зайнятості направив на адресу Переяслав-Хмельницького районного центру зайнятості листа №23-05/1755 з проханням здійснити перевірку достовірності даних безпосередньо у роботодавця - Військової частини НОМЕР_1 , так як на запит Хмельницького міського центру зайнятості №23-05/78 від 12 січня 2016 відповідь не надійшла.

Відповідно до Акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення» №158 від 13 липня 2016 року виявлено, що дані про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором) ОСОБА_1 , вказані у довідці №774 не відповідають даним довідки про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням №3203 від 11 липня 2016 року.

Хмельницьким міським центром зайнятості відповідно до наданої довідки №3203 від 11 липня 2016 року проведено перерахунок виплат ОСОБА_1 та встановлено переплату допомоги по безробіттю у розмірі 3167,66 грн., що підтверджується довідкою розрахунком надлишково виплаченої допомоги №23-07/430 від 28 лютого 2018 року.

10 жовтня 2016 року Хмельницьким міським центром зайнятості винесено наказ про повернення коштів №262.

10 жовтня 2016 року на адресу військової частини НОМЕР_1 п/п НОМЕР_2 центром зайнятості направлено претензію №23-02/2954 про повернення коштів у сумі 3167,66 грн.

15 листопада 2016 року військова частина польова пошта НОМЕР_2 направила на адресу Хмельницького міського центру зайнятості листа №2723, в якому інформувала, що дані відомості в довідку були помилково внесені з вини помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи начальника служби ОСОБА_2 , який в свою чергу в березні цього року переведений до військової частини польова пошта НОМЕР_4 для проходження військової служби, тому зобов`язати повернути зазначені грошові кошти не можливо. Водночас, керівництвом військової частини вживаються заходи щодо повернення грошових коштів в сумі 3167,66 грн. на рахунок Хмельницького міського центру зайнятості.

Із зазначеного листа вбачається, що відповідачем не заперечувалась наявність заборгованості у розмірі 3167,66 грн., претензія позивача військовою частиною до центру зайнятості чи в судовому порядку не оскаржувалась.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем визнано факт внесення помилкових відомостей в довідку ОСОБА_1 з вини особи, яка перебувала в трудових відносинах з ним, тоді як відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а також не узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Статтями 1, 12 ГПК України було передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно зі встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, якщо склад учасників спору відповідає приписам статті 4 ГПК України, а правовідносини, з яких виник цей спір, мають господарський характер.

Стаття 4 ГПК України передбачає право юридичної особи на звернення до господарського суду.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 ГК України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Статтею 2 ГК України передбачено, що учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що спір підвідомчий господарському суду за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських правовідносин, які врегульовані чинним законодавством; наявність у законі процесуальної норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15 березня 2018 року (справа №461/1930/16-ц).

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі яка переглядається, Хмельницький міський центр зайнятості робочий орган виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття заявив вимогу до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів. Така вимога за своїм суб`єктним складом підпадає під дію ст.4 ГПК України, а тому зазначений спір підвідомчий господарському суду.

Дана обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції, а тому ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до компетенції господарських судів України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За правилами п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року та закрити провадження у справі.
Керуючись ст.ст.367,374,377,381-384, ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року скасувати, провадження у справі закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді