Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/320/18
Провадження № 2/506/211/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2018 смт.Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Криворучка П.В.,

при участі секретаря судового засідання Паламарчук М.О.,

розглянувши у відкритому, підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт.Окни, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Топалівської сільської ради Окнянського району Одеської області, треті особи Головне управління Держгеокадастру в Одеській області, Окнянська районна державна адміністрація Одеської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), -

В С Т А Н О В И В :

В червні 2018 року позивачка звернулась в суд із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 01.05.1986р. по 15.07.2000р. вона (прізвище до одруження ОСОБА_2) працювала дояркою у КСП ім.Кірова Красноокнянського району Одеської області, і згідно запису у її трудовій книжці, її прийнято до членів КСП відповідно до протоколу №7 від 13.05.1986р., однак копія вказаного протоколу не збереглася, а у архіві під №7 наявний лише протокол правління колгоспу від 15.03.1986р.

За твердженням позивачки, про те, що вона дійсно була членом колгоспу ім.Кірова, де працювала до моменту реорганізації підприємства в СВК «Кірова», окрім запису в її трудовій книжці, свідчить архівна копія протоколу №1 від 19.02.2000р. про переведення членів КСП ім.Кірова до СВК «Кірова», у якому вказане і її прізвище.

Крім того, як зазначила позивачка, 11.01.1988р. у неї народився син ОСОБА_2, і протягом півтора року, з моменту його народження, вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а тому підтвердженням її членства в КСП є також копія протоколу №4 засідання правління колгоспу ім.Кірова від 30.03.1988р., так як саме у вказаному протоколі (п.п.25, 29, 44) йдеться про призначення їй допомоги, за допологовий та післяпологовий періоди, по догляду за дитиною, та зараховано до стажу роботи 1987 рік, за який нею, через стан здоровя, не було відпрацьовано мінімуму трудової участі.

Саме в період її членства у КСП ім.Кірова, як вказала позивачка, а саме 06.02.1996р. підприємством було отримано державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0002, проте з невідомих причин її не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Можливо, на думку позивачки, так сталося внаслідок того, що 14.09.1995р. у неї народився син ОСОБА_3, і саме у вказаний період, коли складалися списки осіб, які мають право на земельну частку (пай) вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною.

Також, на переконання позивачки, доказом того, що вона дійсно, на момент отримання державного акта на право колективної власності на землю, була членом вказаного колгоспу, окрім трудової книжки, є також договір оренди земельного паю №284 від 19.02.2000р. та свідоцтво про право на майновий пай №113 від 19.02.2000р., хоча в договорі оренди помилково її прізвище зазначено як «Бодян», замість правильного «Бодіян», а тому, пославшись на ст.ст.315, 1261, 1268 Цивільного кодексу України, ст.2 Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995р., п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодаства при розгляді цивільних справ» та рішення Верховного Суду України №6-17012св08 від 28.01.2009р., позивачка просила поновити їй строк позовної давності для звернення до суду та визнати за нею право на отримання земельної частки (паю), оскільки лише нещодавно вона достовірно дізналась про своє право, із-за раніше отриманих помилкових консультацій, а також із-за багатодітності її сімї та постійного перебування у скрутному матеріальному становищі. /ар.сп. 2-4 /

Учасники справи в судове засідання не зявились, надавши, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.223 ЦПК України. При цьому, позивачка наполягала на своїх вимогах, відповідач позов визнав, а треті особи жодних заперечень проти позовних вимог не висловили, що дає підстави суду на прийняття рішення про задоволення позову, відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. /ар.сп.41, 51-59, 86-87/

Всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, якими вони обґрунтовують свої вимоги чи заперечення, та проаналізувавши нормативно-правові акти, які регулюють вказані правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи із наступного:

згідно трудової книжки колгоспника серії УКР №04005598 від 15.05.1986р., свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №232540 від 23.09.2015р., виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, та паспорту серії КМ №975058 від 29.09.2015р., виданого Красноокнянським РС ГУДМС України в Одеській області, позивачка з 01.05.1986р. по 15.07.2000р. працювала в колгоспі, далі КСП ім.Кірова, далі СВК «Кірова» с.Топали, Красноокнянського району Одеської області, в якості доярки; /ар.сп. 6-8 /

із відповіді Окнянської районної державної адміністрації Одеської області від 03.10.2017р. №1225/01-23/102, на адвокатський запит, вбачається, що відомостей про прийняття ОСОБА_4 в члени колгоспу імені Кірова села Топали Красноокнянського району Одеської області, в 1986 році, не виявлено, однак в протоколі №1 від 19.02.2000р. зборів уповноважених КСП ім.Кірова йдеться про реорганізацію вказаного КСП в СВК «Кірова», а в долученому списку його членів значиться також і позивачка, лише з помилковим написанням прізвища «Бодян» замість правильного «Бодіян»; /ар.сп. 9-11 /

із відповіді Окнянської районної державної адміністрації Одеської області від 20.12.2017р. №1651/01-23/1347, на адвокатський запит, видно, що в протоколі №4 від 30.03.1988р. засідання правління колгоспу ім.Кірова, в п.п.25, 29, 44, вказані рішення щодо нарахування ОСОБА_4, тобто позивачці, допомоги за допологовий та післяпологовий періоди, зарахування їй стажу роботи за 1987 рік та нарахування допомоги за декретну відпустку; /ар.сп. 12-17 /

листом №29-15-0.330-1335/114-17 від 02.10.2017р. Відділом в Окнянському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, на адвокатський запит, повідомлено, що КСП ім.Кірова державний акт на право колективної власності на землю серії ОД-15 №0002 отримано 06.02.1996р., з долученням самого акта, а згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались, на імя ОСОБА_4 сертифікат не зареєстрований, тобто позивачці не видавався;

/ар.сп. 18-23 /

відповідно до свідоцтва про право на майновий пай №113, рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) СВК «Кірова» від 19.02.2000р. вказане свідоцтво було видане позивачці, безумовно як члену вказаного кооперативу, однак із виправленнями помилкового прізвища «Бодян» на правильне «Бодіян»; /ар.сп. 25 /

із тексту договору оренди земельної ділянки №284 від 19.02.2000р. вбачається, що позивачка, однак з помилковим зазначенням прізвища «Бодян» замість правильного «Бодіян», та СВК «Кірова» погодились на оренду земельної ділянки позивачки, загальною площею 5,15га., протягом 20 років, починаючи з 01.01.2000р., а відтак позивачці, як члену зазначеного кооперативу, фактично була виділена земельна частка (пай); /ар.сп. 26 /

згідно довідки №140 від 12.02.2018р., виданої виконкомом Чорнянської сільської ради Окнянського району Одеської області, актового запису про народження №10 від 30.03.1988р., вчиненого виконкомом Топалівської сільської ради Красноокнянського району Одеської області, свідоцтва про народження серії І-ЖД №005635 від 04.12.1995р., виданого Топалівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, свідоцтва про народження серії ЯА №0224544 від 20.06.2002р., виданого примерією с.Томай АО Гагаузія Республіки Молдова, свідоцтв про народження серії І-ЖД №091294 від 04.04.2007р., серіїі-ЖД №144935 від 10.09.2008р., та серії І-ЖД №278762 від 26.09.2011р., виданих Топалівською сільською радою Красноокнянського району Одеської області, на утриманні позивачки та її чоловіка перебуває пятеро малолітніх дітей, а тому суд цілком погоджується з твердженням позивачки, щодо постійного перебування її сімї в скрутному матеріальному становищі; /ар.сп. 27-33 /

ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру;

ст.55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом;

згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні;

відповідно до ч.ч.1, 5 ст.25 Земельного кодексу України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, які мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості);

ч.2 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність;

п.«а» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України встановлено, що захист права громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права;

ч.3 ст.1 та п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку, а документом, що посвідчує вказане право є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай);

згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними;

в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що невнесення особи до списку членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, яка фактично була членом КСП, не може позбавити її права на земельну частку;

ч.4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки дослідженими судом доказами встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб;

ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Таким чином, позов, на переконання суду, підлягає задоволенню, виходячи з того, що хоча з часу виникнення спірних правовідносин минув тривалий час (більше 20 років), однак на момент отримання зазначеним сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю позивачка була його членом, а згідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленої в рішенні від 27.08.2014р. по справі №6-12823св14, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільгосппідприємством державного акта про право колективної власності на землю, яке є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Виходячи з того, що Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963р. та Земельний кодекс від 18.12.1990р., які втратили чинність, передбачали такі форми власності як «приватна», «колективна» та «державна», а нині діючі законодавчі акти колективної форми власності не передбачають, а тому позивачці слід виділити земельну ділянку із земель державної власності, розташованих на території Топалівської сільської ради Окнянського району Одеської області, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім.Кірова с.Топали Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ОД-15 №0002 від 06.02.1996р.,

На думку суду, саме таке рішення буде відповідати ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, щодо справедливого розгляду справи та захисту прав громадянина.

На підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.55 Конституції України, ст.321 ч.1 Цивільного кодексу України, ст.ст.25 ч.ч.1,5, 116 ч.2, 152 ч.3 Земельного кодексу України, ч.3 ст.1 та п.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.2 Указу Президента України від 08.08.1995р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» та керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 169, 203 ч.3, 206 ч.4, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, 13.03.1972р. народження, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканкою с.Дігори, Окнянського (раніше Красноокнянського) району Одеської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право на земельну частку (пай) розміром 5,15 умовних кадастрових гектарів, виділивши їй із земель, розташованих на території Топалівської сільської ради Окнянського району Одеської області, які перебували у колективній власності колишнього КСП ім.Кірова с.Топали Красноокнянського (нині Окнянського) району Одеської області, на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серія ОД-15 №0002 від 06.02.1996р., поновивши таким чином строк позовної давності та її порушене право на земельну частку (пай).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

ГоловуючийОСОБА_5