Справа № 307/1201/17
Провадження № 2/307/95/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2018 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді : Чопик В.В.

при секретарі : Олексій Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 де третя особа приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту не дійсним.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 де третя особа приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту не дійсним.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 являється сином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КВ 415395 виданого 08 лютого 1980 року.

24 листопада 2016 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ФМ №218556.

За життя ОСОБА_6 говорила позивачу, чоловіку, близьким та родичам, що хоче залишити після смерті все своє майно позивачу.

Після смерті матері йому стало відомо про те, що існує заповіт згідно якого ОСОБА_6 на користь колишньої невістки ОСОБА_3 начебто заповіла все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що їй належатиме на день її смерті, та те, на що вона матиме право за законом, що був посвідчений приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5.

Таким чином вважає, що заповіт не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що цей заповіт не був підписаний ОСОБА_6, не відповідає фактичній волі матері, яку вона неодноразово висловлювала, що є достатньою підставою для визнання вказаного заповіту недійсним.

Відтак, відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судомне вимагається.

За змістом ч. 1ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно з нормами ст. 1247 ЦК України загальними вимогами до форми заповіту є: складання заповіту у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем та посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст.ст. і 251-1252 ЦК України.

Отже, особистий підпис заповідача - це однозначна персоніфікація документа і обставина, яка свідчить про волевиявлення заповідача на момент його підписання.

Фактична відсутність вільного волевиявлення заповідача на момент підписання заповіту свідчить про недотримання, передбаченого ч. 2 ст. 1247 ЦК України припису, та являється обґрунтованою підставою для визнання оспорюваного заповіту недійсним.

Тому просить суд визнати вказаний вище заповіт не дійсним.

Представник позивача в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник в судовому засіданні відносно позову заперечили стверджуючи, що оскаржуваний заповіт відповідає закону та волевиявленню заповідача, а тому в позові просять відмовити.

Подальший розгляд проведено у відсутності відповідача ОСОБА_7 та її представника на підставі ст. 223 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_8 у судове засідання не зявилися, причини своєї неявки суду не повідомили, тому суд на підставі ст.. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_5 в судвому засіданні відносно позову заперечив, посилаючись на те, що заявлені вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Стверджує, що засвідчений ним заповіт 15.10.2015 р. відповідає волі самої заповідачки ОСОБА_6, оскільки в момент його укладення волевиявлення спадкодавця було вільним, що підтверджується рукописним текстом у заповіті виконаним безпосередньо ОСОБА_6 та світлинами на яких зображено момент укладення заповідачкою заповіту. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

Подальший розгляд справи проведено у відсутності приватного нотаріуса на підставі ст.. 223ЦПК України.

Ухвалою Тячівського районного суду від 24.05.2018 р. призначено по даній справі почеркознавчу експертизу, оплату її проведення покладено на позивача та зупинено провадження у справі.

Протокольною ухвалою від 21.11.2018 року відновлено розгляд справи.

У звязку з відсутністю учасників процесу повна фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась на підставі ч.2 ст247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 являється сином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КВ 415395 виданого 08 лютого 1980 року.

24 листопада 2016 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія 1-ФМ №218556.

Згідно до заповіту від 07.04.2015 р. стверджено, що ОСОБА_6 заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно не складалось і взагалі на те, що їй буде належати на день смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кожному в рівних долях (1/2 частини).

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

За змістом ч. 1ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Твердження позивача та його представника проте, що оскаржуваний заповіт не відповідає волевиявленню заповідача, так як не підписаний останнім в судовому засіданні належними доказами не підтверджено.

Так, ухвалою Тячівського районного суду від 24.05.2018 р. було призначено по даній справі почеркознавчу експертизу на предмет справжності підпису заповідача у оскаржуваному заповіті. Однак листом директора Київської незалежної судово-експертної установи повідомлено про те, що ухвалу Тячівського районного суду від 24.05.2018 р. про призначення по даній справі почеркознавчої експертизи не виконано, оскільки позивачем не було оплачено проведення даної експертизи.

Інших доказів які б вказували на неправильність заповіту суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що позов є належним чином не доведений і в задоволенні його слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, ст. 263-265 ЦПК України, ст.ст.215, 1233, ч.1 ст1257 ЦК України суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 де третя особа приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання заповіту не дійсним відмовити.

Накладені заходів забезпечення позову ухвалою Тячівського районного суду від 30 травня 2017 року, а саме: накладення арешту на усе майно, що належало померлій ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії ВО 474957, виданий Тячівським РВ УМВС України в Закарпатській області від 04.06.1998 року), зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 24.11.2016 року, заборонивши ОСОБА_3 та іншим фізичним та юридичним особам вчиняти особисто, чи через інших осіб, будь-які дії пов'язані з відчуженням, передачею в оренду майна тощо до набрання законної сили рішенням у даній справі та заборону приватному нотаріусу Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5 вчиняти будь-які дії, пов'язані із оформленням спадщини після смерті ОСОБА_6, яка померла 24.11.2016 року, а також інші дії, пов'язані із передачею прав володіння, користування чи розпорядження належним на час смерті ОСОБА_6 майном третім особам до набрання законної сили рішенням у даній справі скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_3, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач: ОСОБА_4, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Третя особа: Приватний нотаріус Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_5, місцезнаходження: м. Тячів, вул. Незалежності, 10/2.

Повний текст рішення виготовлено 17.12.2018 р.

Суддя Тячівського

районного суду: ОСОБА_11