Провадження № 22-ц/779/976/2018
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Фединяк
У Х В А Л А

31 серпня 2018 року м. Івано-Франківськ

Апеляційний суд Івано-Франківської області в складі судді Фединяка В.Д., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року в справі за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року частково задоволено заяву ОСОБА_3, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Визнано виконавчий лист № 2-617/2009, виданий Івано-Франківським міським судом 19.11.2010 року на виконання рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02.04.2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3/4 з усіх видів доходів з січня 2000 року до досягнення дочкою 23 років, стягнення аліментів за минулий час в сумі 10000 грн. від ведення підсобного господарства, 37801,51 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, 50000 грн. моральної шкоди - таким, що не підлягає виконанню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконну ухвалу.

За апеляційною скаргою судовий збір не сплачено.

25 липня 2018 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 подали заяву про звільнення від сплати судового збору, мотивуючи її скрутним майновим становищем.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для звільнення від сплати судового збору, вважаю, що у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору слід відмовити та апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року вважати неподаною і повернути апелянтам з огляду на таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір",ч.ч.1,3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може звільнити сторону від сплати судового збору.

У п. 1 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати" судам роз'яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами сторін, з другого боку.

Разом з тим, відповідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Отже, вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд повинен врахувати особу заявника, характер спору, питання, яке вирішується в суді, а також забезпечити належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору, та інтересами заявника на судовий захист.

Установлено, що до заяви про звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не подали доказів про їхній незадовільний майновий стан, що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Крім цього, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2018 року апеляційну скаргу на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року залишено без руху та надано апелянтам строк для сплати 352,40 грн судового збору.

Також встановлено, що ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 липня 2018 року щодо усунення недоліків апеляційної скарги, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 отримали 12 липня 2018 року, що підтверджується підписом у повідомленні про вручення поштового відправлення.

Згідно положень ч. 3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України у разі невиконання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ухвали суду про усунення недоліків апеляційної скарги в установлений строк, скарга вважається неподаною та повертається.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 слід вважати неподаною та повернути апелянтам, оскільки зазначена скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Роз'яснити, що згідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір",ч.ч.1,3 ст. 136 ЦПК України, ст.ст.185, 357 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у звільненні від сплати судового збору за апеляційною скаргою на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 14 червня 2018 року вважати неподаною та повернути апелянтам.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя: В.Д.Фединяк