КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5534/18
Провадження № 2/552/1750/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2018 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого судді Кузіної Ж.В.

Секретаря Павленко Л.М.

За участю позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користування квартирою шляхом зняття з реєстрації місця проживання особи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації місця проживання особи посилаючись на те, що вона є власником АДРЕСА_1. У даній квартирі зареєстрований відповідач її син, який з 12 червня 2013 року у даній квартирі не проживає та фактично останні пять років фактично мешкає в м. Харкові, де орендує квартиру. На прохання позивача , відповідач самостійно не бажає знятись з реєстраційного обліку посилаючись на відсутність у нього часу. Такими діями відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою, відповідач не сплачує та не компенсує витрати на комунальні послуги.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року відкрито провадження по справі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала пославшись на викладені в позовній заяві обставини та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який не зявився в судове засідання.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 21 березня 2000 року, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 є власником кв. 31, що знаходиться в місті Полтаві по провулку Хорольському,5 ( а.с. 9).

Відповідно довідки виданої Житловим кооперативом «Київський» № 606 від 05 жовтня 2018 року у даній квартирі дійсно проживає ОСОБА_1 і має такий склад родини: чоловік

ОСОБА_4, син ОСОБА_5, син ОСОБА_2, який зареєстрований та не проживає з 2012 року ( а.с. 19).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги посилаючись на те, що відповідач не проживає у належній їй квартирі, а лише формально зареєстрований в ній та фактично проживає в іншому жилому приміщенні, витрати по утриманню квартири не несе.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем не заявлено позовних вимог щодо позбавлення відповідача права користування жилим приміщенням, хоча позивачу надавався строк для уточнення позовних вимог чи звернення за правовою допомогою.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті71,72,116,156 ЖК України;ст. 405 ЦК України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також ту обставину, що позивачем не заявлялись в установленому законом порядку позовні вимоги щодо вирішення питання про право користування ОСОБА_2 житловим приміщенням , а саме АДРЕСА_2, тому позовні вимоги щодо зняття останнього з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 позовних вимог суперечить закону, а тому суд позбавлений права ухвалити судове рішення про задоволення позовних вимог лише на підставі заяви відповідача.

Крім того, суд приймає до уваги, що у разі визнання відповідачем позову, останній не позбавлений права усунути перешкоди у користуванні позивачем його матірю спірною квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку. Проживання відповідача у іншому місті, відсутність вільного часу не є обєктивним перешкодами для вчинення відповідних дій відповідачем.

Також суд звертає увагу, що покладення обовязку зняття особи з реєстраційного обліку відноситься до компетенції відповідної юридичної особи, яка не залучена позивачем до участі у справі як відповідач.

Суд не наділений повноваженням на власний розсуд залучати до участі у справі відповідачів чи співвідповідачів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10,12, 81, 259,263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Головуючий суддя Ж.В. Кузіна

повний текст судового рішення виготовлений 17 грудня 2018 року