_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/5704/18
УХВАЛА
23.08.2018 року суддя Київського районного суду м. Одеси Огренич І.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою доОСОБА_2 про стягнення боргу.
Разом із позовом позивач надав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити її відчуження у будь-який спосіб та внесення змін до реєстраційного запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та заборонити ОСОБА_2 або будь-якій третій особі, до розгляду справи по суті та ухвалення рішення по справі у будь-який спосіб відчужувати належне їй майно у тому числі: нерухоме майно, транспортні засоби та інше. При цьому позивач посилається на те, що у звязку з триваючим невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань щодо повернення йому коштів, а також ухиленням від спілкування стосовно вирішення спору, позивач вважає, що існує реальна загроза відчуження відповідачем усього належного їй майна з метою уникнення відповідальності, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, а тому він звернувся до суду з даною заявою.
Відповідно до норм ч.1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобовязання після предявлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладання договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобовязання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.
В даному випадку суддя приходить до висновку, що наданих позивачем доказів недостатньо для розгляду заяви для забезпечення позову, а тому у суду не має можливості пересвідчитись, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається, що нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, перебуває в іпотеці АТ «Сведбанк» (Публічне) (іпотечний договір, 6099, 01.08.2008р. Іпотекодержатель: ПАТ «Дельта Банк»; договір про внесення змін до іпотечного договору, сері та номер:3998, виданий 19.11.2009р., видавник: АТ «Сведбанк» (Публічне).
Відповідно до ч. 4 ст. 153 ЦПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.
Керуючись ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову призначити до розгляду в судовому засіданні на 05 жовтня 2018 року о 15 годині 00 хвилин.
В судове засідання викликати учасників судового розгляду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Огренич І. В.