Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2018 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Панасюка І.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кучер Н.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Гайвороні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Гайворонського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 28.12.2004 року уклали кредитний договір № КGGАSК00004211. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. на термін до 28.12.2006 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23.09.2016 року має заборгованість - 321013.16 грн., яка складається з наступного:

7929,46 грн. - заборгованість за кредитом:

73330,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

239753,38 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 132870,24 грн., з яких: -7929,46 грн. - заборгованість за кредитом: - 49236,34 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом: - 75704,44 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2012 року з відповідача - ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить 188142,92 грн.

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 90000.00 грн., яка складається з наступного:

24093,98 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

65906,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити повністю. Зазначив, що тіло кредиту позивач не стягує, оскільки воно вже було стягнуто рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Відповідач в судове засідання не з'явилася. Надіслала до суду заяву з клопотанням розглянути справу у її відсутності та просить суд відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 28.12.2004 року уклали кредитний договір № КGGАSК00004211 Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн. на термін до 28.12.2006 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 7-8).

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23.09.2016 року має заборгованість - 321013.16 грн., яка складається з наступного:

7929,46 грн. - заборгованість за кредитом:

73330,32 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

239753,38 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 132870,24 грн., з яких: -7929,46 грн. - заборгованість за кредитом: - 49236,34 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом: - 75704,44 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2012 року з відповідача - ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить 188142,92 грн. (а.с. 4).

Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, розрахована заборгованість становить 90000.00 грн. (а.с. 5-6), яка складається з наступного:

24093,98 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

65906,02 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ «Приватбанк» використав право вимагати повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Приватбанк» 28.08.2012 року.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився.

У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550. 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. ОСОБА_1 на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов'язання (стаття 610, пункт 3 частини 1 статті 61 1 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов'язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов'язання, не обмежується. її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов'язання. Тобто пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі. Разом з тим відповідно до пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від період її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установленими статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов'язання.

З огляду на зазначене можна зробити такі висновки.

Звернення з позовом про стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Посилання позивача на те, що саме по собі рішення, виконання якого не здійснено вчасно, не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора на отримання сум, передбачених умовами договору, частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки належним виконання зобов'язання є виконання, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання, судом до уваги не приймаються, оскільки зі змісту позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк» від 25 липня 2018 року вбачається, що позивачем не заявлялися позовні вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, а просили суд стягнути заборгованість з підстав, передбачених статтями 526, 527, 530, 599, 1054 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких підстав позов не підлягає задоволенню.

Керуючись: ст.ст. 141, 263, 265. 284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 17.12.2018