Справа № 454/227/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2018 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Синевської Г.В.,

із участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із даним позовом до відповідача ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на усе належне їй майно, на яке заповіту вона не складала, відповідна спадщина відкрилася за законом. Зазначає, що є єдиним спадкоємцем майна тітки, так як тітка була одинокою, чоловіка та дітей вона немала. Факт родинних відносин між позивачкою та її тіткою встановлений рішенням Сокальського районного суду від 20.10.2017р., згідно якого ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою батька позивачки ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.. 25.09.2017р. з метою спадкування майна тітки позивач звернулася до приватного нотаріуса, яким заведено спадкову справу та 10.11.2017р. видано свідоцтво про право на спадщину після смерті тітки на грошові вклади, іншого майна на день смерті тітки на її ім.»я зареєстровано не було, однак їй відомо, що до складу спадщини мав увійти житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належав бабі позивачки, а саме матері її батька та тітки - ОСОБА_7 та у якому тітка проживала до дня смерті. Згідно відомостей отриманих на запит адвоката від КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 14.08.2017р., право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, було зареєстровано на ОСОБА_7, а саме бабу позивачки, на підставі свідоцтва про право власності, виданого Сокальським міськвиконкомом 10.09.1996р. Право власності від ОСОБА_7 перейшло до ОСОБА_5 на будинок в цілому відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою 13.12.1999р.. Баба позивачки ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3., зазначає, що право власності на будинок зареєстровано за нею через 33 роки після її смерті, а в подальшому тітка успадкувала його одноособово, хоча не була єдиним спадкоємцем майна баби за законом. Спадкоємцями першої черги за законом щодо майна ОСОБА_7 крім тітки позивачки, був її батько ОСОБА_6 та їх сестра ОСОБА_6, які фактично прийняли спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на день смерті. Вказує на те, що факт прийняття її батьком спадщини після смерті його матері підтверджується тим, що він вступив в фактичне володіння та користування її майном, доглядав за вищевказаним будинком, проводив по мірі необхідності поточний ремонт будинку, оскільки сестри заміжніми не були, своїх сімей не мали, обробляв земельну ділянку, що належить до будинку, а також користувався іншим майном, що належало його матері на день смерті. Батько позивачки ОСОБА_6 помер 1991р., а тітка ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4.. Вважає, що її тітка ОСОБА_5 скористалася тим, що інші спадкоємці першої черги, які прийняли спадщину померли, оформила спадковий будинок спочатку на бабу, а згодом одноособово успадкувала його отримавши у Сокальській державній нотаріальній конторі 13.12.1999р. свідоцтво про право на спадщину за законом. Наскільки відомо позивачці, ні її батько ні тітка від спадщини не відмовлялися, а навпаки прийняли її, а також припускає, що отримуючи свідоцтво про право на спадщину її тітка приховала наявність інших спадкоємців які прийняли спадщину та їх правонаступників. Так як позивачка є єдиною онукою ОСОБА_7 - власниці будинку, вважала, що будинок в порядку спадкування перейшов до всіх її дітей в рівних частках, а згодом частина батька перейде до неї, а тому ніколи не цікавилася документами на будинок. Те, що її спадкові права були порушені, позивачці стало відомо лише після смерті тітки. Крім цього, після смерті тітки позивачці стало відомо, що 23.07.2015р. вона продала спірний будинок, з належними до нього земельними ділянками відповідачці. Продаж вчинено за 618041,13грн., що становить ринкову вартість житлового будинку визначену у звіті про оцінку майна станом на 24.01.2015р. Договір посвідчено приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Бойчук Н.І. за реєстром №1533. У договорі зазначено, що кошти оплачені покупцем та отримані продавцем за межами нотаріальної контори до укладення договору. Факт укладення тіткою саме договору купівлі-продажу та отримання нею від відповідачки таких значних коштів викликає у позивачки сумнів, оскільки на час укладення договору діяли обмеження у розрахунках між фізичними особами за договорами купівлі-продажу, що підлягають нотаріальному посвідченню, у розмірі 50000грн. А саме, фізичні особи мали право здійснювати розрахунки на суму, що перевищує 50000грн. шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок, однак жодних рахунків на ім.»я тітки в період укладення договору, нотаріусом при видачі їй свідоцтва про право на спадщину не виявлено. Також підставою для сумніву є і те, що на момент укладення договору тітка була похилого віку, мала 84 роки, а також хворіла на неврологічні розлади, а відповідач як лікар невропатолог Сокальської ЦРЛ відвідувала її за місцем проживання, надавала необхідну медичну допомогу та в такий спосіб скористалася її довірою. Просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Сокальською державною нотаріальною конторою 13.12.1999р. на ім»я ОСОБА_5 та скаути його реєстрацію в реєстрі нотаріальних дій, а також скасувати реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, Львівської області, вчинену на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1999р. на ім»я ОСОБА_5.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 зазначила, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Право власності вона набула на підставі договору-купівлі продажу, укладеного між нею та ОСОБА_5 23.07.2015р., що посвідчений приватним нотаріусом Сокальського нотаріального округу Бойчук Н.І., відтак є законним власником майна, яке набула відповідно до укладеної цивільно-правової угоди. Вказує на те, що позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що спадкоємцями першої черги за законом щодо майна ОСОБА_7 крім тітки ОСОБА_5, були батько позивача ОСОБА_6 та його сестра ОСОБА_6, які фактично прийняли спадщину шляхом вступу в фактичне володіння, що жодними доказами не підтверджено. Крім того, за життя ОСОБА_6 не подавав заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини та не ставив питання про встановлення факту прийняття спадщини. В той час, як для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, що передбачала ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час спірних правовідносин. Також зазначає, що позовна заява подана позивачем від свого імені, а не в інтересах померлого ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2., як правонаступника. Доказів, що позивач є спадкоємцем прав та обов'язків ОСОБА_6 позивач не надала, свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування позивача після смерті ОСОБА_6 у матеріалах справи відсутнє. Також зазначає, що про можливе порушене право на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_7, яка померла у 1963р., ОСОБА_6 знав з дня смерті спадкодавця по день своєї смерті тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2. і не заявляв своїх прав не це майно. ОСОБА_6 не претендував на спадкове майно після смерті своєї матері та вважав, що це майно належить виключно його рідній сестрі ОСОБА_5. Вказує на те, що позивач дізналась про відкриття спадщини після смерті батька ОСОБА_6 з 1991р. але заявила про порушені права через 27 років з моменту виникнення права на спірне майно. Відтак, відповідач вважає, що позивач пропустила строк позовної давності на звернення в судовому прядку до суду з позовом про порушення своїх прав. Просить у позовних вимогах позивача відмовити у повному обсязі та застосувати строк позовної давності.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокати ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити, в обґрунтування покликалися на доводи, як і викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, повідомила, що ОСОБА_5 вона знала давно, коли вона захворіла у них склались тісніші відносини. Останні роки життя ОСОБА_5, вона та її чоловік помагали їй у всьому, так як своєї сім»ї вона не мала. В 2015 році вони домовилися із ОСОБА_5 про купівлю у неї належного житлового будинку. На даний будинок ОСОБА_5 показала правовстановлюючий документ та повідомила, що є законним його власником. Договір посвідчили у нотаріуса, за ціною, що була визначена експертами.

Представник відповідачки - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зіслалися на доводи, що викладені у письмовому відзиві, підтримав позицію своєї довірительки.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_1 показала, що її тітка ОСОБА_5 проживала в будинку по АДРЕСА_1, де і народився її батько. Після смерті її баби, ОСОБА_7 в будинку залишалися проживати дві її тітки ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Батько здійснював добудову вказаного будинку, привів його у житловий стан. В 1991 році помер її батько, а у 1996р. померла тітка ОСОБА_6. В подальшому спадщину після смерті баби прийняла лише тітка ОСОБА_5. Зазначила, що за час життя баби, її батька та тіток, було узгоджено, що будинок залишиться у спадок їй. Вона доглядала тітку ОСОБА_5, допомагала їй по господарству, а відтак в один час тітка попросила принести документи на будинок, щоб скласти заповіт у її користь, проте через певний час повернула їх зазначивши, що ще не час приймати таке рішення. Проте перед смертю тітки, вона часто бачила на подвір»ї будинку тітки відповідачку, яка стала здійснювати догляд за тіткою. З цього часу їх відносини із тіткою віддалилися. Похованням тітки вона не займалася, так як за життя тітка її від себе відсторонила. Про наявність договору купівлі-продажу будинку вона дізналася лише в 2017р. коли звернулася у нотаріальну контору з метою прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_10 показала, що знає позивачку з дитинства. У спірному будинку проживали її тітки які були одинокими. Батько позивачки здійснював будівництво даного будинку. Після смерті тітки позивачки ОСОБА_1, в будинку залишилася проживати її сестра ОСОБА_5. Вона часто спілкувалася із ОСОБА_5, яка говорила, що хоче заповісти будинок дочці позивачки. Коли вона дізналася про рішення ОСОБА_11 щодо продажу будинку, вона здивувалася.

Свідок ОСОБА_12 показала, що знає позивачку з дитинства. Знає, що батько позивачки будував спірний будинок, а її батько допомагав йому у цьому.

Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступних висновків.

Із дослідженої копії матеріалів спадкової справи №633 за 1999р., спадкодавця ОСОБА_7, встановлено, що у таких міститься копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, згідно якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 13.12.1999р., що подана у Сокальську державну нотаріальну контору, встановлено, що у такій вона просила видати їй свідоцтво про право на спадщину, після смерті матері ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказала, що у матері залишилось спадкове майно у виді житлового будинку в АДРЕСА_1. Спадщину вона прийняла. Крім неї інших спадкоємців немає.

Із копії свідоцтва про право особистої власності на будівлі, що видане 10.09.1996р. Червоноградським МБТІ, ОСОБА_7 належить будинковолодіння в АДРЕСА_1, Львівської області.

Також у матеріалах спадкової справи міститься довідка виконкому Сокольської міської ради від 13.05.1997р., що видана ОСОБА_5, яка проживає в АДРЕСА_1, в тому, що її мама ОСОБА_7 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 дійсно до дня смерті проживала по цій же адресі.

Із свідоцтва про право на спадщину, що видане 13.12.1999р. Сокальською державною нотаріальною конторою, встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. є її дока ОСОБА_5. Спадкове майно на яке видане це свідоцтво, складається із житлового будинку в АДРЕСА_1, Львівської області.

Дослідженим реєстраційним посвідченням серії НОМЕР_2, що видане 16.12.1999р. ДКП Червоноградським МБТІ, встановлено, що ОСОБА_5 в цілому належить житловий будинок АДРЕСА_1, Львівської області.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5.

В свою чергу, із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2. помер ОСОБА_6.

Відповідно до рішення Сокальського районного суду від 20.10.2017р., встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Разом з тим, в ході розгляду справи встановлено, що баба позивачки ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3., відтак, до спірних правовідносин слід застосовувати положення діючого ЦК УРСР 1963р.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з

застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту

відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть

вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення

певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних

відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

В ході розгляду справу встановлено, що батько позивачки ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини майна після смерті матері ОСОБА_7 у нотаріальну контору не звертався. Доказів, того, що ОСОБА_6 фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, позивачкою суду не надано.

Відтак, у задоволенні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., суд відмовляє.

Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, що видане на ім»я ОСОБА_5 та скасування його реєстрації у реєстрі нотаріальних дій, судом встановлено наступне.

Із матеріалів спадкової справи ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3., встановлено, що звертаючись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини 13.12.1999р. її дочка, а тітка позивачки ОСОБА_5 зазначила, що крім неї інших спадкоємців немає.

Батько позивачки ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. та його рідна сестра ОСОБА_6 померла, ІНФОРМАЦІЯ_4., заповіту їх матір не складала. Із заявами про прийняття спадщини майна матері у нотаріальну контору вони не зверталися.

Відтак, станом на час звернення тіткою позивачки ОСОБА_5 як спадкоємця першої черги за законом у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини майна матері, вона була єдиним спадкоємцем її майна та отримала свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок.

Таким чином, позовна вимога про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сокальською державною нотаріальною конторою 13.12.1999р. на ім»я ОСОБА_5 та скасування його реєстрації у реєстрі нотаріальних дій, суд відмовляє.

Разом з тим, оскільки судом не встановлено підстав недійсності та скасування спірного свідоцтва про право на спадщину, на підставі якого ОСОБА_5 зареєстровано право власності на спадковий будинок, не підлягає до задоволення і вимога про скасування реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, вчиненої на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.12.1999р. на ім»я ОСОБА_5.

Що стосується вимоги відповідачки ОСОБА_3 про застосування наслідків пропущення позивачкою ОСОБА_1 строків позовної давності, судом із наданих сторонами та свідками показів, встановлено, що з часу смерті тітки позивачки до часу звернення позивачкою у нотаріальну контору 25.09.2017р. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину належного тітці майна, вона вважала, що спадковий житловий будинок перейде їй у спадок, відтак суд приходить до висновку, що позивачкою не пропущено строку позовної давності, так як про відчуження будинку тіткою, вона дізналась лише при спадкуванні належного їй майна, відтак у застосуванні наслідків пропуску позовної давності, суд відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування його реєстрації в реєстрі нотаріальних дій, а також скасуванні реєстрації права власності на житловий будинок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 місце проживання: АДРЕСА_2.

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8., місце проживання: АДРЕСА_3

Повний текст рішення складено 13.12.2018 року.

Головуючий: Т. В. Струс