Справа № 703/3057/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого-судді Пасацької Л.А.,

секретаря судового засідання Покотиленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань приміщення суду в м. Сміла цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15476 грн. 37 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 03.09.2018 до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що згідно укладеного договору б/н від 29.03.2011 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Договір про надання банківських послуг є договором приєднання згідно ст.634 ЦК України, який складають: Заява відповідача разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», викладеними на банківському сайті: www.ргіvatbank.ua.

Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує, не повернула банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов цього договору.

Станом на 26.06.2018 р. заборгованість склала суму 15476 грн. 37 коп., з яких: за процентами - 7289 грн. 44 коп., пенею - 8485 грн. 28 коп, штрафами: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 713 грн. 16 коп..

Просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн.

Представник позивача на підставі довіреності, Кіріченко Р.А., подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених підстав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач відзив на позовну заяву суду не надіслав, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила врахувати сплачену нею суму коштів - 2980 грн., не визнала заборгованість за процентами через збільшення процентної ставки.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні фактичні обставини та застосував з наведенням мотивів відповідні норми права.

Суд установив, що 29.03.2011 за кредитним договором б/н ПАТ КБ «Приватбанк», надав відповідачу кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік (360 днів) на суму залишку заборгованості за кредитом.

Сторони домовились, що договір складає Заява клієнта на видачу кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/раges/70/, тобто, у розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Будь-яких відомостей щодо закінчення терміну дії чи припинення кредитного договору суду надано не було, таких не встановлено під час судового розгляду, а тому суд виходить з правовідносин сторін, які продовжують існувати під час дії кредитного договору.

Згідно розрахунку через порушення відповідачем умов зазначеного Договору станом на 26.06.2018 в неї виникла заборгованість у загальній сумі 15476 грн. 37 коп., з яких: за тілом та процентами - 7289 грн. 44 коп., пенею - 8485 грн. 28 коп, штрафами: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 713 грн. 16 коп.. (а.с. 10-13).

При укладенні кредитного договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦПК України, зокрема договір приєднання - це договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляторах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідач зобов'язання своєчасно не виконав, не повернув банку грошові кошти для погашення існуючої заборгованості, останній платіж здійснила 12.06.2017 р., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, та 19.11.2018 згідно квитанції, фактично визнавши існування заборгованості.

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком на підставі наданих ним клієнтом документів, та позивач надає згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну (збільшення, зменшення, анулювання) за рішенням банку.

Згідно з п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах і овердрафту), оплату винагороди банку.

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.12.5, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено у випадку непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно з п.2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг на суму від 100 грн. клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту.

Відповідно до змісту п.п. 2.1.1.4.2, п.п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати достроково виконання боргових зобов'язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків у цілому чи в певній частці.

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Водночас сторонами не надано суду доказів, які б підтверджували припинення дії цього Договору, а також щодо волевиявлення сторін з цього приводу.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст.ст. 1046-1053 цього Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до норм ст. 257 ЦК України стягнення боргу обмежується останніми трьома роками перед зверненням кредитора до суду. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, проте відсутня належним чином укладена угода між сторонами про її збільшення.

Відповідно до ст.ст. 4, 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

При стягненні заборгованості за кредитним договором суд керується положенням ст.ст. 634, 1054, 1055 ЦК України та виходить з того, що процентна ставка за кредитом, як плата за користування коштами (ст. 1056-1 ЦК України) може бути фіксованою або змінюваною, її тип визначається кредитним договором, а саме Умовами та правилами надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/раges/70/.

Виходячи з положень укладеного між сторонами 29.03.2011 р. кредитного договору (Заява на видачу кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку) відсотки за користування Кредитом відповідач сплачує у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» згідно кредитного договору №б/н від 20.04.2011 р. базова ставка в місяць ( на залишок заборгованості) складає 2,5% (а.с.15)

Натомість із розрахунку заборгованості вбачається, що за користування кредитними коштами відповідачу, починаючи з 01.09.2014 р. нараховані відсотки за ставкою 34,80% річних (2,9 % місяць), з 01.04.2015 р. - 43,20% річних (3,6% місяць), які суд вважає не доведеними належним чином з огляду на наступне. (а.с.5).

Відповідно до положень ч.4 ст. 1056-1 ЦК України у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Таким чином, у разі підвищення банком процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Згідно п. 2.1.1.12.18. «Умов та Правил надання банківських послуг» за користування Кредитом, наданим Держателю, Держатель сплачує Банку фіксовану процентну ставку в розмірі, визначеному в Тарифах.

Відповідно до п. 2.1.1.8.7. цих Умов Банк інформує Клієнта про заборгованість за кредитними договорами (у тому числі про заборгованість за кредитними картками), розмір поточних платежів, активації продуктів і послуг Банку, а також інших правилах користування платіжною картою і умови кредитного договору, включаючи внесені до них зміни шляхом використання функції SMS-повідомлень, повідомлень у мобільному додатку «Приват24», персональних повідомлень в Інтернет-банку Приват24, через АТМ, термінали самообслуговування тощо.

З огляду на вищенаведене боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише повідомив боржника узгодженими сторонами способами телекомунікацій про зміну умов кредитного договору, а й довів факт такого повідомлення.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 р.. в справі №347/1910/15-ц, яка враховується судом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ст.ст. 76-78 ЦПК України передбачено, що належними та допустимими доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

В матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази на підтвердження та/або посилання на належне повідомлення ОСОБА_1 узгодженими сторонами способами телекомунікацій про зміну умов кредитного договору щодо збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом з 30,00% річних на інший розмір не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка, а тому відсутні підстави щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами в розмірі, збільшеному банком в односторонньому порядку від визначеному сторонами в Умовах кредитування - 30% річних (2,5% в місяць), і з цих підстав задовольняє вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 4056 грн. 37 коп. та процентів за користування кредитом частково згідно наданого розрахунку в загальній сумі 450 грн. 88 коп., які обраховані з узгодженої сторонами ставки - 2,5% на місяць за користування кредитними коштами, і у задоволенні решти цих вимог відмовляє.

Щодо зазначеного позивачем в розрахунку заборгованості розміру нарахованої неустойки внаслідок неналежного виконання кредитного договору відповідачем, зокрема: пені - 8485 грн. 28 коп. та штрафів: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 713 грн. 16 коп., суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Проте, статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, в розумінні ст. 263 ЦПК України є усталеною судовою практикою, а тому враховується судом.

Враховуючи обов'язок боржника сплатити неустойку в разі порушення ним зобов'язання, а також неможливість одночасного застосування штрафу та пені, суд вважає доцільним стягнути з відповідача неустойку у виді штрафу, враховуючи наступне.

Відповідно до висновків, що містяться у абз. 3 п.п.3.2 п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг, відповідно до яких держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг.

З урахуванням цих підстав, на засадах розумності і пропорційності, враховуючи розмір отриманого позивачем кредиту та нараховану пеню, здійснені відповідачем періодичні погашення заборгованості, які першочергово списувались банком в рахунок сплати пені та штрафів, з метою дотримання рівності прав та інтересів учасників справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача саме штраф, а тому у задоволенні вимог щодо стягнення пені відмовляє.

Згідно з п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти «Універсальна» встановлено штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, а саме 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.15).

З урахуванням кредитного договору вимоги про стягнення штрафу підтверджені в сумі фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової - 225 грн. 36 коп. (4056,37+450,88/100*5).

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за заявою № б/н від 29.03.2011 позивачем в межах заявлених ним вимог доведені лише в частині стягнення тіла кредиту - 4056 грн. 37 коп., процентів за користування кредитом виходячи зі ставки 2,5 % на місяць в сумі 450 грн. 88 коп. та штрафів в сумі 725 грн. 36 коп., у загальній сумі 5282 грн. 61 коп.

Однією з підстав припинення зобов'язання є виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України).

Судом встановлено та не спростовано учасниками справи, що відповідач сплатила в рахунок погашення кредитних зобов'язань за період з 01.09.2015 р. до 19.11.2018 р. загальну суму 8744 грн. 17 коп., зарахування якої здійснювалось банком першочергово для погашення неустойки та помилково обрахованих процентів, яка значно перевищує розмір заборгованості, встановлений судом, а тому належним чином здійснила виконання, що є підставою для припинення зобов'язання.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв'язку з припиненням зобов'язання між сторонами внаслідок належного його виконання відповідачем, та недоведеністю іншого розміру заборгованості позивачем.

На підставі наведеного, постанови Верховного Суду України від 12.11.2014 р. (справа № 6-167цс14), від 19.03.2014 р. (справа №614цс14), ст. ст. 11, 15, 16, 212, 257, 264, 267, 509, 525-526, 530, 599, 601, 610, 611, 615, 629-631, 634, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 9, 7, 13, 76-78, 223, 258-259, 263-265, 273 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15476 грн. 37 коп. - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області, а матеріали справ надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017 р.). У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2018 року.

Головуючий: Л. А. Пасацька