Провадження № 4-с/359/45/2018
Справа № 2-1138/2010
У Х В А Л А

Іменем України

29 серпня 2018 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представника

заявника-боржника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_2, заінтересована особа стягувач Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», на дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

встановив:

03.05.2018 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області поштою надійшла скарга ОСОБА_2 про поновлення строку на подання скарги та скасування постанови головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 від 26.07.2016 року про відкриття виконавчого провадження №51753763 (1-4).

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 22 липня 2016 року стягувач предявив виконавчий лист №2-1138 від 15.07.2010 року для виконання, а 26 липня 2016 року головний державний виконавець Прус О.М. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження №51753763, яку заявник вважає незаконною, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що рішення суду набрало законної сили 18 травня 2010 року, а 19 травня 2010 року розпочався строк на предявлення виконавчого документа до виконання, який не повинен перевищувати один рік. Зазначає, що стягувач мав предявити виконавчий лист до 18 травня 2011 року, проте всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», предявив виконавчий лист до виконання лише 22 липня 2016 року. Пропуск встановленого строку предявлення виконавчого документа до виконання, є підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа. Також зазначає, що в порушення вимог Закону України «При виконавче провадження» оскаржувана постанова не була доведена до відома боржника. З оскаржуваною постановою заявник ознайомилась в Бориспільському ВДВС ГТУЮ у Київській області після того, як отримала Довідку про доходи №765 від 19 квітня 2018 року. Зазначає, що боржник тяжко хворий і проходить лікування в Національному інституті раку, в звязку з чим перебуває у складному матеріальному становищі, яке ще більш ускладнює оскаржувана незаконна постанова.

У судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_1 підтримав скаргу та просив задовольнити.

Представник Бориспільського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області, головний державний виконавець Прус О.М. на розгляд скарги повторно не зявилися.

Представник стягувача ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником АТ «Ерсте Банк» у судове засідання не зявився. Судом вживались заходи для належного повідомлення стягувача за відомою адресою реєстрацію юридичної особи.

Неявка стягувача, державного виконавця, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду скарги, у відповідності до ч.2 ст. 450 ЦПК України, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши долучені до скарги документи, матеріали цивільної справи № 2-1138/2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також копію виконавчого провадження ВП №51753763, суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає за наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2010 року було задоволено позов Акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та солідарно стягнуто з відповідачів на користь позивача суму боргу за кредитним договором №014/0398/73/02942 від 19 червня 2007 року в розмірі 192117 грн. 58 коп., а також 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.72 цивільної справи №2-1138/2010).

Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної 18 травня 2010 року, про що зазначено у виконавчому листі №2-1138/2010, виданому Бориспільським міськрайонним судом 15 липня 2010 року (а.с.58).

У виконавчому листі зазначено, що строк його предявлення протягом трьох років.

Так, відповідно до п.1 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV в чинній на момент видачі виконавчого документа редакції закону, було передбачено, що виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Як вбачається зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2020 року ВП №20626331 виконавчий лист №2-1138, виданий 15.07.2010 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_4 боргу 192117,58грн. на користь АТ «Ерсте Банк» був вперше поданий до державної виконавчої служби для примусового виконання 03.08.2010 року (а.с.78 цивільна справа №2-1138).

На вищевказаному виконавчому листі №2-1138, виданому 15.07.2010 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_4 боргу 192117,58грн. на користь АТ «Ерсте Банк» маються три відмітки державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, остання про те, що виконавчий лист повернуто згідно п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» 25.11.2015 року (а.с.58).

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV в чинній на 25.11.2015 року редакції закону, було визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Водночас, ч.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 199 року №606-XIV в чинній на 25.11.2015 року редакції передбачала, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Так, за змістом ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 199 року №606-XIV, яка була чинною станом на 25.11.2015 року та до 05.10.2016 (дати набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року) строк предявлення виконавчого листа - протягом року.

Суд також враховує, що за змістом ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 199 року №606-XIV, яка була чинною станом на 25.11.2015 року та до 05.10.2016, строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Відповідно до ч.2 та 3 цієї статті було визначено, що після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Дослідженням матеріалів виконавчого провадження ВП51753763 встановлено, що стягувач ПАТ «ФІДОБАНК» (правонаступник АТ «Ерсте Банк») в особі свого уповноваженого представника звернувся до Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1138 від 15.07.2010, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» суму боргу за кредитним договором №014/0398/73/02942 від 19.06.2007 року в розмірі 192117,58 грн. 22.07.2016 року (а.с.57).

На підставі вказаної заяви представника ПАТ «Фідобанк», 26.07.2016 року головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №51753763 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ерсте Банк» грошової суми у розмірі 192117,58грн

Вирішуючи питання про законність вказаної постанови, колегія суддів виходить з наступного.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний: використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для повного і своєчасного виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу рішення суду не виконує, у той час, як державним виконавцем вживаються дії з виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що оскаржувана постанова винесена головним державним виконавцем Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки у звязку з повернення виконавчого документу стягувачу, строк предявлення виконавчого документа був поновлений та не сплинув на момент його предявлення до виконання 22.07.2016 року.

Судом встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутнє документальне підтвердження направлення копії оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику ОСОБА_2 рекомендованим листом, як того вимагав Закон України «Про виконавче провадження» в чинній станом на 26.07.2016 року редакції, проте ця обставина не може бути підставою для скасування законної постанови державного виконавця.

Інші зазначені заявником обставини, зокрема її тяжка хвороба також не може бути підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, проте не позбавляє заявника права та можливості, зокрема через свого уповноваженого представника, звернутися до державного виконавця з відповідною заявою про відкладення виконавчих дій (ст.32 Закону України «Про виконавче провадження»), або до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду у визначеному чинним цивільним процесуальним законодавством порядку.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги, як то передбачено ч. 3 ст. 451 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що у задоволенні скарги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2, заінтересована особа стягувач Публічне акціонерне товариство «ФІДОБАНК», на дії головного державного виконавця Бориспільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга Апеляційному суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття ухвали суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів