ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/1767/17
Провадження № 22-ц/4820/177/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ОСОБА_1 (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3,

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.,

з участю сторін та їх представників,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Швець О.Д. від 01 червня 2018 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В квітні 2017 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказували, що ОСОБА_7, яка є їхньою донькою, та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, що на цей час розірваний. В провадженні Кам'янець-Подільського міськрайонного суду перебуває спір про поділ їх спільного майна. ОСОБА_6 вважає спільним майном подружжя майно, яке належить позивачам - житловий будинок № 17 по вул. Зелена в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району, торгівельні кіоски, встановлені на торгівельних місцях № 548 та № 87 КВЗП «Кам'янець-Подільський», будівельний камінь 63 куб. м., ящики дерев'яні в кількості 150 шт.

Ще у 2002 році ними були виготовлені за власні кошти та особисто встановлені металеві кіоски на орендованих торгових місцях, що підтверджується накладними про їх придбання та показаннями свідків. ОСОБА_6 не купував та не виготовляв ці кіоски, а лише користувався ними у своїй підприємницькій діяльності за усною згодою позивачів. Ринковий збір за торгові місця також сплачувався позивачами.

Окрім того, з метою роздільного проживання з дочкою, в період її шлюбу з відповідачем ОСОБА_6, ними було збудовано житловий будинок з гаражем та господарськими спорудами, який зареєстрований за їх дочкою ОСОБА_7 Також з метою будівництва господарських будівель ними було придбано будівельний камінь 9 машин по 7 кубів та придбано для господарських потреб деревяні ящики в кількості 150 штук, які знаходяться у володінні ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_6 не вкладав власних коштів у будівництво будинку, доходи від підприємницької діяльності, яку здійснював при торгівлі їх товаром, витрачав суто на власні потреби.

З врахуванням уточнень позову остаточно просили визнати спільною сумісною власністю позивачів житловий будинок № 17 по вул. Зелена в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району, торгівельні кіоски, встановлені на торгівельних місцях № 548 та № 87 КВЗП «Кам'янець-Подільський», будівельний камінь 63 куб.м, дерев'яні ящики в кількості 150 шт. та витребувати це майно на їхню користь, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_7 на житловий будинок.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2018 року позов задоволено частково.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4 збірно-розбірні торговельні кіоски загальною площею 6,4 кв. м. під номером 87, 548, що знаходяться на земельній ділянці, розташованій на території КВЗП «Кам'янець-Подільський» за адресою: пр. Грушевського, 23 в м. Кам'янці-Подільському, будівельний камінь 63 куб. м. та дерев'яні ящики в кількості 150 шт., які знаходяться в домоволодінні № 17 по вул. Зелена в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району. В задоволенні позовних вимог щодо поділу житлового будинку № 17 по вул. Зелена в с.Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову просить скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що в провадженні Камянець-Подільського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ майна подружжя та визнання майна особистою власністю. Під час розгляду цієї справи допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стверджували, що торгівельні кіоски, будівельний камінь, деревяні ящики є власністю їх доньки ОСОБА_7, в той час як в цій справі стверджували протилежне. Не враховано, що позивачі в позовній заяві та в суді стверджували, що торгівельні кіоски були виготовлені та встановлені в 2002 році, за таких обставин закупівельні акти № 1 від 13.03.2012 року та № 13 від 08.08.2012 року не мають жодного відношення до даної цивільної справи.

Рішення в частині відмови у позові не оскаржується сторонами, відтак не переглядається в апеляційного порядку.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Позивач ОСОБА_4 та представник позивачів просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 травня 2003 року, шлюб розірваний рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 17 лютого 2016 року.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 031667 від 05.05.2004 р. ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району (кадастровий номер :01:003:0011).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ХМ № 048906 ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району (кадастровий номер 682248700:01:003:0062).

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ХМ № 031614 від 29.04.2004 р. ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та надвірних споруд в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району (кадастровий номер :01:003:0010).

На вказаній земельній ділянці побудований житловий будинок загальною площею 213,1 кв.м.

Рішенням виконавчого комітету Слобідо-Кульчиєвецької сільської ради оформлено право власності ОСОБА_7 на зазначений житловий будинок № 17 по вул. Зелена в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району та видано свідоцтво про право власності САС 054658 від 21.10.2008 року.

ОСОБА_5 з 21.01.1993 року, а ОСОБА_4 - з 22.12.2000 року зареєстровані підприємцями та здійснюють підприємницьку діяльність на ринку КВЗП «Кам'янець-Подільський».

ОСОБА_7 зареєстрована підприємцем з 05.11.2008 року, ОСОБА_6 підприємцем не зареєстрований.

За змістом договорів оренди від 01.10.2013 року, 20.06.2012 року, укладених між орендодавцем КПЗП «Камянець-Подільський» та орендарями ОСОБА_5, ОСОБА_6, торгівельні місця №№ 87 р, 548 р, розташовані на території ринку, надаються орендарям у тимчасове користування для провадження торгівлі.

На території домоволодіння ОСОБА_7 по вул. Зелена, 17 в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району знаходиться будівельний камінь в кількості 63 куб.м та 150 деревяних ящиків.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і не оспорюються сторонами.

Задовольняючи позов в частині витребування на користь позивачів торговельних кіосків, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності факту придбання вказаного майна саме позивачами у справі, а отже, належність їм цього майна на праві власності.

Так, частиною другою статті 328 ЦК України закріплено презумпцію правомірності набуття права власності.

Згідно з ч.3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або рішення суду.

За змістом ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Доводи апеляційної скарги про суперечливість доказів, наданих позивачами на підтвердження факту придбання ними металевих кіосків, є безпідставними.

Дійсно, позивачі в суді першої інстанції стверджували, що металеві кіоски були виготовлені та встановлені ними на території ринку КПЗП «Камянець-Подільський» в 2002 році. Цей факт також підтвердили свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Водночас у 2012 році вказані металеві кіоски на замовлення ОСОБА_4 були перероблені приватним підприємцем ОСОБА_12, що підтвердив в суді останній, а також свідок ОСОБА_13, найманий працівник цього приватного підприємця. Цю обставину також підтверджують закупівельні акти № 1 від 13.03.2012 року та № 13 від 08.08.2012 року, видані ОСОБА_12

Відтак жодних суперечностей між вказаними доказами не існує.

Суд першої інстанції у відповідності до ст. 89 ЦПК України належно оцінив допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємних зв'язок доказів у їх сукупності і обґрунтовано встановив той факт, що металеві кіоски були придбані саме позивачами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 і належать їм на праві власності, а отже, підлягають витребуванню від відповідачів.

Показання допитаних в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в іншій справі про поділ майна подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мають преюдиційного значення у цій справі відповідно до ст. 82 ЦПК України, а отже, обґрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції.

В свою чергу апеляційний суд констатує, що апелянт не довів відсутність у позивачів правових підстав володіння цим майном та не підтвердив жодними доказами своє право власності на спірне майно.

Разом з тим, висновки суду про належність позивачам будівельного каменю і деревяних ящиків на наявність підстав для витребування цього майна не ґрунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 5 і ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять достатніх і допустимих доказів на підтвердження набуття цього майна позивачами у власність.

Показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, на які послався суд першої інстанції, про те, що каміння привозив ОСОБА_5, а ящики зробив батько позивачки, не є підтвердженням належності цього майна на праві власності позивачам.

Водночас матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження цієї обставини.

При цьому за змістом ст. 381 ЦК України презюмується, що все майно та речі, які знаходяться на території садиби, належать власнику садиби, яким відповідно до правовстановлюючих документів є ОСОБА_7

Відтак оскаржуване рішення в частині витребування будівельного каменю та деревяних ящиків ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування в цій частині відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про відмову у позові щодо цих вимог. В решті рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2018 року в частині витребування будівельного каменю та деревяних ящиків скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_4 будівельного каменю 63 куб. м. та дерев'яних ящиків у кількості 150 шт., які знаходяться на земельній ділянці по вул. Зелена, 17 в с. Слобідка Кульчиєвецька Кам'янець-Подільського району, - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова виготовлена 14 грудня 2018 року.

Судді Л.М. Грох

ОСОБА_2

ОСОБА_3