Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1510/18
Провадження № 2/376/720/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2018 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі головуючого судді Клочка В.М.

з участю секретаря Щур Л.А.

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Сквира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ майна, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В позові зазначає, що вона, має на праві власності 35/100 частин житлового будинку № АДРЕСА_1, а саме: в основній частині літ.«А» (прим.1-2/4,80 кв.м., коридор 1-3/23,20 кв.м., житлову кімнату 1-4/12.90 кв.м., житлову кімнату 1-5/5.30 кв.м., санвузол) всього 46.20 кв.м. , прибудову «а2» (прим.1-1/8,30 кв.м., веранду 1-6/9.90 кв.м., кухню) всього 18.20 кв.м., ганок «а3», погріб «В», ? частину огорожі «№1-2», що підтверджується рішенням Сквирського районного суду від 16.10.2004 року. Співвласником будинку, а саме власником 65/100 частини житлового будинку є ОСОБА_2, відповідач по справі. Його частка включає: житловий будинок літ. «А» (прим.2-3/4, 10 кв.м., коридор 2-4/6,00 кв.м., санвузол, житлову кімнату 2-5/11,10 кв.м., житлову кімнату- 2,6/23,10 кв.м.) всього 44.30 кв.м., прибудову «а4» (прим.2-1/15.50 кв.м., веранду 2.2/12.50 кв.м., кухню) всього 28.00 кв.м., убиральну «Г», сарай - гараж літ. «Б», ? частину огорожі «№1-2».

Між ними, як співвласниками цього майна жодного разу не виникало проблем щодо його використання. Кожен із нас володіє і користується ізольованою частиною будинку, яка повністю відповідає розміру часток.

Як співвласник будинку, позивачка має намір відчужити належну їй частку.

Позивачка просить провести віділ у натурі 35/100 частин житлового будинку № АДРЕСА_1, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, що складається з: в основній частині будинку літ.«А» (прим.1-2/4,80 кв.м., коридор 1-3/23,20 кв.м., житлову кімнату 1-4/12.90 кв.м., житлову кімнату 1-5/5.30 кв.м., санвузол) всього 46.20 кв.м. , прибудову «а2» (прим.1-1/8,30 кв.м., веранду 1-6/9.90 кв.м., кухню) всього 18.20 кв.м., ганок «а3», погріб «В», ? частину огорожі «№1-2» та провести виділ у натурі 65/100 частин з житлового будинку № АДРЕСА_1, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 2 в житловому будинку № АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, що складається з: в основній частині будинку літ.«А» (прим.1-2/4,80 кв.м., коридор 1-3/23,20 кв.м., житлову кімнату 1-4/12.90 кв.м., житлову кімнату 1-5/5.30 кв.м., санвузол) всього 46.20 кв.м. , прибудову «а2» (прим.1-1/8,30 кв.м., веранду 1-6/9.90 кв.м., кухню) всього 18.20 кв.м., ганок «а3», погріб «В», ? частину огорожі «№ 1-2»

Сторони в судове засідання не з'явились, подали заяви в яких просять справу розглянути без їх участі, позивач позов підтримав, відповідач позов визнав.

Відповідно ст.247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статей 2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 35/100 частин житлового будинку № АДРЕСА_1.

В її користуванні знаходитьсяквартира АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, що складається з: в основній частині будинку літ.«А» (прим.1-2/4,80 кв.м., коридор 1-3/23,20 кв.м., житлову кімнату 1-4/12.90 кв.м., житлову кімнату 1-5/5.30 кв.м., санвузол) всього 46.20 кв.м. , прибудову «а2» (прим.1-1/8,30 кв.м., веранду 1-6/9.90 кв.м., кухню) всього 18.20 кв.м., ганок «а3», погріб «В», ? частину огорожі «№1-2», що стверджується рішенням суду від 16.10.2014 року.

Співвласником 65/100 частин житлового будинку на праві власності належить ОСОБА_2 та фактично використовуються своїм власником.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Частка, яку просить виділити позивач є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий. При виділенні в натурі частки із спільної часткової власності, право спільної часткової власності припиняється.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі часткою в праві власності на спільне майно у цілому.

Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Правова позиція ВСУ з цього приводу висловлена у справі № 6-12цс13, яка гласить:

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно.

Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов'язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов'язковою.

Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток в праві власності на будинок.

Враховуючи наведене та беручи до уваги усталений порядок користування окремими ізольованими частинами будинку вважаю, що дані частини повинні бути їм виділені в натурі.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 364, 367 ЦК України, ст. 4, 5, 12, 13, 19, 81, 82, 200, 206, 247 ЦПК України , суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) про виділ майна, що є у спільній частковій власності - задовільнити.

Провести виділ у натурі 35/100 частин з житлового будинку № АДРЕСА_1, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, що складається з: в основній частині будинку літ.«А» (прим.1-2/4,80 кв.м., коридор 1-3/23,20 кв.м., житлову кімнату 1-4/12.90 кв.м., житлову кімнату 1-5/5.30 кв.м., санвузол) всього 46.20 кв.м. , прибудову «а2» (прим.1-1/8,30 кв.м., веранду 1-6/9.90 кв.м., кухню) всього 18.20 кв.м., ганок «а3», погріб «В», ? частину огорожі «№1-2».

Провести виділ у натурі 65/100 частин з житлового будинку № АДРЕСА_1, що перебуває у спільній частковій власності, визнавши за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 2 в житловому будинку № АДРЕСА_1 з господарськими спорудами, що складається з: в основній частині будинку літ.«А» (прим.1-2/4,80 кв.м., коридор 1-3/23,20 кв.м., житлову кімнату 1-4/12.90 кв.м., житлову кімнату 1-5/5.30 кв.м., санвузол) всього 46.20 кв.м. , прибудову «а2» (прим.1-1/8,30 кв.м., веранду 1-6/9.90 кв.м., кухню) всього 18.20 кв.м., ганок «а3», погріб «В», ? частину огорожі «№ 1-2»

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції на протязі 30 днів.

Суддя: