Справа № 130/2007/17
Провадження № 22-ц/772/1827/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Медяний В. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2018 рокуСправа № 130/2007/17м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Денишенко Т.О., Берегового О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Безрученко Н.Р.,

учасники справи:

позивач - ПАТ «Універсал Банк»,

відповідач - приватний нотаріус Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л.,

треті особи: ОСОБА_4, заступник начальника Жмеринського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Сокуренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року, ухвалене у приміщенні Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області (головуючий суддя Вернік В.М.), повне судове рішення складено 27 квітня 2018 року,

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Елеонори Леонідівни, треті особи: ОСОБА_4, заступник начальника Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сокуренко Юрій Вікторович, про оскарження рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2017 року ПАТ "Універсал Банк" звернувся в суд з позовом до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л., треті особи: ОСОБА_4, заступник начальника Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сокуренко Ю.В., про оскарження рішення та зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є правонаступником ВАТ "Банк Універсальний" і ВАТ "Універсал Банк" з усіма його правами та зобов'язаннями.

27 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №15/04/1019-к-07.

Також в забезпечення вказаних зобов'язань його сторонами 27 вересня 2007 року був укладений та посвідчений нотаріусом договір іпотеки, предметом якого є майно, що належить ОСОБА_4, до складу якого входять цілий двоповерховий житловий будинок, загальною площею 318,8 кв.м., з відповідним переліком приміщень, та земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташовані по АДРЕСА_1.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 18.08.2009 року на користь позивача стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 борг в сумі 655690,95 грн. та 1950 грн. судових витрат, а всього 657640,95 грн.

Отримавши виконавчі документи на загальну суму боргу у 657640,95 грн., позивач звернувся до Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Вінницької області для стягнення заборгованості у примусовому порядку.

В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем 12.04.2016 року було описано та арештовано належні ОСОБА_4 об'єкти нерухомого майна, що також є предметом вказаного договору іпотеки.

Згідно експертного висновку про ринкову від 12.08.2016 року вартість зазначених об'єктів нерухомості становила 526756,00 грн., у тому числі вартість земельної ділянки становила 90000,00 грн.

У жовтні 2016 року державним виконавцем у відповідності до затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року Порядку реалізації арештованого майна здійснено передачу арештованого майна організатору електронних торгів на реалізацію через Систему електронних торгів арештованим майном.

17 лютого 2017 року актом державного виконавця Жмеринського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції Вінницької області було залишено за стягувачем об'єкти нерухомого майна, що є предметами іпотеки, у зв'язку з тим, що електронні торги не відбулись.

У травні 2017 року позивач звернувся до відповідача - приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна та вимогою реєстрації такого свідоцтва в реєстрі речових прав на нерухоме майно, що є предметами іпотеки та залишені за стягувачем у зв'язку з тим, що електронні торги не відбулись, згідно вказаного акту державного виконавця від 17.02.2017 року, що не заперечується сторонами у справі.

Проте, 03 травня 2017 року відповідач приватний нотаріус видала постанову №46/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна, що є предметами іпотеки та залишенні за стягувачем, оскільки електронні торги не відбулись.

Не погоджуючись з зазначеною постановою нотаріуса, позивач, одержавши майно, як добросовісний набувач, що придбав майно у порядку виконання судового рішення не може скористуватись своїми правами власника на набуте майно, оскільки є перешкоди в оформленні права власності на таке майно, у зв'язку з чим вимушений був звернутися в суд з даним позовом та просив скасувати постанову №46/02-31 від 03.05.2017 року приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л. про відмову у вчиненні нотаріальної дії - відмови у видачі свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна (житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку площею 0,1 га в м. Жмеринка Вінницької області по вул. Зоряна, 24), що є предметами іпотеки та залишені за стягувачем у зв'язку із тим, що електронні торги не відбулись та зобов'язати відповідача видати позивачу свідоцтво про право власності на вказані об'єкти нерухомого майна, що є предметами іпотеки та залишені за стягувачем у зв'язку з тим, що електронні торги не відбулись, за початковою ціною 421404,80 грн.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" відмовлено.

Судове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наведені позивачем обставини не становлять підстав для задоволення даного позову за наслідком недоведення його позивачем належними та допустимим доказами як щодо дотримання порядку проведення електронних торгів переданого в іпотеку майна, так й щодо неправомірності оспорюваного рішення нотаріуса в цілому та наявності підстав до зобов'язання нотаріуса вчинити заявлені дії стосовно видачі свідоцтва про право власності, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення у повному обсязі.

Також суд виходив із того, що справа належить до розгляду судом цивільної юрисдикції.

В апеляційній скарзі позивач публічне акціонерне товариство "Універсал Банк" просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, що призвели до ухвалення невірного у цій частині рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом помилково було встановлено, що Банк не мав права на отримання свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, а також те, що у акті державного виконавця про проведення прилюдних торгів наявні недоліки, що перешкоджали видачі даного свідоцтва, крім цього, невірно застосував норми ст.ст. 44,45 ЗУ «Про іпотеку», тому невірними є також аргументованість та правомірність відмови нотаріуса.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач приватний нотаріус Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л. детально обґрунтувала свої заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги, вважає свої дії щодо відмови у вчиненні нотаріальної дії правомірними, а тому просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ «"Універсал Банк" адвокат Івачковський В.В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на викладені у ній доводи.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутність.

Статтею 351 ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Відповідно до п. 8 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їхні повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, а тому Апеляційний суд Вінницької області діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Вінницького апеляційного суду в апеляційному окрузі.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Судом визнаний аргументованим висновок відповідача за змістом оспорюваної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.05.2017 року №46/02-31 стосовно неналежного формулювання в акті державного виконавця про залишення за стягувачем об'єктів нерухомого майна, що є предметом іпотеки від 17.02.2017 року підстав визначення прилюдних торгів такими, що не відбулись, внаслідок відсутності допущених учасників торгів, оскільки встановлені ч.4 ст.45 ЗУ "Про іпотеку" умови не містять визначення вказаної підстави, однак, державним виконавцем не реалізовано власне право щодо витребування від організатора прилюдних торгів повної та достовірної інформацію і документів, що стосуються організації та проведення торгів, задля перевірки дотримання порядку їх проведення та належного відображення результатів прилюдних торгів в акті.

Також суд першої інстанції визнав правомірним висновок приватного нотаріуса в оскаржуваній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно невмотивованої вказівки в акті державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 17.02.2017 року невключення до загальної площі приміщення 43,5 кв.м., що унеможливлює включення цієї площі до свідоцтва про право власності; надто з огляду на те, що за відомостями експлікації у технічному паспорті переданого в іпотеку будинковолодіння №24 по вул. Зоряна в м. Жмеринка (а.с.28-30) такого значення площі певного приміщення не вбачається.

Суд першої інстанції таким чином дійшов висновку про те, що наведені обставини не становлять підстав для задоволення даного позову за наслідком недоведення його позивачем належними та допустимим доказами як щодо дотримання порядку проведення електронних торгів переданого в іпотеку майна, так й щодо неправомірності оспорюваного рішення нотаріуса в цілому та наявності підстав до зобов'язання нотаріуса вчинити заявлені дії стосовно видачі свідоцтва про право власності.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спір у цій справі є публічно-правовим, оскільки спірні правовідносини пов'язані з виконанням владних управлінських функцій публічного права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що позов ПАТ "Універсал Банк" обґрунтовано незаконністю дій відповідача як суб'єкта, наділеного у тому числі і владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, тому приватний нотаріус Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л., виконуючи функції державного реєстратора та нотаріуса, при прийнятті рішення про видачу свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, що не відбулись, зобов'язана була негайно провести державну реєстрацію такого права відносно позивача відповідно до ст. ст. 3, 10, 19, 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно вимог статті 48 Закону України «Про нотаріат» при посвідченні угод, засвідченні вірності копій документів і виписок з них, справжності підпису на документах, вірності перекладу документів з однієї мови на іншу, а також при посвідченні часу пред'явлення документа на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи.

На підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, перебування його у певному місці, про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва.

Відповідно до статті 72 Закону України «Про нотаріат» придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням будинку (квартири) шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання жилого будинку

(квартири). Якщо торги не відбулися, свідоцтво про придбання жилого будинку (квартири) видається стягувачеві.

Придбання нерухомого майна, яке було предметом застави (іпотеки), оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням цього нерухомого майна шляхом видачі набувачу свідоцтва про придбання нерухомого майна.

Свідоцтва про придбання жилого будинку (квартири) з прилюдних торгів видаються на підставі акта про продаж будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акта про те, що будинок (квартира) залишено за стягувачем у зв'язку з тим, що торги не відбулися.

Свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки.

Відповідно до частини 3 статті 47 Закону України «Про нотаріат» для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства.

Також згідно вимог статті 52 Закону України «Про нотаріат» про всі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами або посадовими особами органів місцевого самоврядування, робиться запис у реєстрах для реєстрації нотаріальних дій після того, як нотаріус

зробить посвідчувальний напис на документі або підпише документ, що ним видається.

Кожна нотаріальна дія реєструється під окремим порядковим

номером. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована, зазначається на документі, що видається нотаріусом, чи в посвідчувальному написі.

Реєстр для реєстрації нотаріальних дій повинен бути прошнурований, аркуші пронумеровані. Кількість аркушів у реєстрі повинна бути засвідчена підписом посадової особи відповідного органу юстиції та печаткою Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі. Кожний нотаріус веде окремий реєстр. Запис у реєстрі робиться чітко, розбірливо, із заповненням усіх граф, передбачених за встановленою формою. Не допускаються підчистки, дописки, інші незастережні виправлення та запис

олівцем.

Запис у реєстрі є доказом вчинення нотаріальної дії. Порядок ведення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій та їх форма встановлюються Міністерством юстиції України.

Приймаючи рішення про видачу свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних (електронних) торгів які не відбулись, нотаріус приймає на себе обов'язок провести державну реєстрацію права власності за особою що до неї звернулась у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відтак, дані є нерозривно пов'язані між собою і не можуть існувати окремо одне від одного в силу ЗУ «Про держану реєстрації речових прав на нерухоме майно».

Згідно вимог частин 1-3 Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, кожній нотаріальній дії присвоюється окремий реєстровий номер. Номер, під яким нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, позначається на документах, що видаються нотаріусом, чи в посвідчувальних написах.

Нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій.

Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат» н отаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього

Закону.

Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії,

зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить

відповідну постанову.

Згідно вимог статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Таким чином, аналізуючи в сукупності зазначені норми Закону слід дійти висновку про те, що позов публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" обґрунтовано саме незаконністю дій відповідача - як суб'єкта, наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав та видачі відповідного свідоцтва, оскільки приватний нотаріус Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л., разом із вчиненням нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право власності виконує також і функцію державного реєстратора та має повноваження щодо реєстрації за ПАТ "Універсал Банк" права власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку, на якій будинок розташований, по вул. Зоряна, 24 в м. Жмеринка Вінницької області.

Тобто предмет та підстава позову ПАТ "Універсал Банк" жодним чином не пов'язані з майновими правами, з виконанням чи невиконанням цивільно-правових угод.

Також колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що позовна заява ПАТ "Універсал Банк" не містить доводів стосовно невиконання умов цивільно-правової угоди, як помилково вважав суд першої інстанції, питання про визнання права на предмет іпотеки позивач перед судом не порушував і своїх вимог цими обставинами не обґрунтовував.

Таким чином слід дійти висновку, що у цій справі дослідженню підлягають владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Е.Л., як державного реєстратора, яка у межах спірних правовідносин діє як суб'єкт владних повноважень.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 4 квітня 2018 року у справі № 11-211апп18, а також застосований при вирішенні справи № 128/3652/16-ц у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Ураховуючи викладене, не обговорюючи питання правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення від 17 квітня 2018 року - скасуванню із закриттям провадження у справі.

Закриття провадження у даній справі не позбавляє права публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернутися для вирішення цього спору до відповідного адміністративного суду до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи і така можливість не втрачена.

Керуючись статтями 255, 256, 263, 351, 367, 368, 369 374, 377, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 квітня 2018 року скасувати, провадження у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до приватного нотаріуса Жмеринського районного нотаріального округу Вінницької області Андріїв Елеонори Леонідівни, треті особи: ОСОБА_4, заступник начальника Жмеринського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сокуренко Юрій Вікторович, про оскарження рішення та зобов'язання вчинити дії закрити.

Повідомити публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03 вересня 2018 року.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ Т.О. Денишенко

/підпис/ О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом: