печерський районний суд міста києва
Справа № 459/347/18-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2018 року Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді: Матійчук Г.О.,

секретаря:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про припинення поруки за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» третя особа: ОСОБА_2 про припинення поруки за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував, що він виступає поручителем за договором поруки, який було укладено в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № СGZ0GK00000057, позичальником за яким є ОСОБА_2 Вказував, що відповідач протягом виконанням позичальником кредитного договору, в односторонньому порядку без погодження позичальника та поручителя збільшив фіксовану відсоткову ставку, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 17.04.2018 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про припинення поруки за кредитним договором передано для розгляду до Печерського районного суду м. Києва на підставі п. 1 ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.05.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч.4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач у встановлений судом строк не подав відзиву на позов, у зв'язку з чим суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2008 року між ОСОБА_1 та ПрАТ КБ «ПриватБанк» в особі Червоноградської філії укладено договір поруки, п. 16 якого передбачено, що предметом договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором № CGZ0GK00000057 від 06.02.2008 року, згідно якого, кредитор надав боржнику кредит в розмірі 38 000 дол. США.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору.

Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від з лютого 2014р. у справі № 6-160цс15).

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6- 160цс13).

При вирішенні справ цієї категорії судам рекомендується керуватися позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6- 20цс11 від 21 травня 2012 p., згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

Подібна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012p. у справі № 6-18цс11; 18 червня 2012р. у справі № 6-73цс12.

Також, у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Тобто, змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища.

Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Належною є згода поручителя у формі додаткової угоди до договору поруки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою постанові від 5 лютого 2014 р. у справі за № 6-152цс13, згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до п.п.2.3.1. п. 2.3 ч.2 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки, при цьому надіславши мотивоване рішення про підвищення процентної ставки не менше ніж за 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що доказів того, що банк у встановлений термін не повідомив позивача про збільшення процентної ставки, в результаті чого, збільшувався би обсяг відповідальності поручителя без його на те згоди надано не було, а тому суд приходить до висновку про відмову у позові.

При цьому будь-яких інших фактичних даних, які б вказували на наявність обставин, визначених ч. 1 ст. 559 ЦК України, стороною позивача також не надано.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 209, ст. ст. 509, 554, 559, 628 ЦК України , Постановою Верховного Суду України від 21 травня 2012 року у справі № 6-69цс11, суд , -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_2 про припинення поруки за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.О. Матійчук