Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

13.12.2018 Справа №607/20963/18

13 грудня 2018 року м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі судового засідання Пастернак О.В.

- за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, про визнання її такою, що втратила право на користування квартирою за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що вона є власником квартири за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі. У даній квартирі, крім неї, також зареєстровані її сестра ОСОБА_2 та дочка ОСОБА_3. Відповідач більше 19 років не проживає за вищевказаною адресою без поважних причини, не приймає участі в утриманні житла та не цікавиться ним. Посилаючись на наведене та те, що реєстрація відповідача створює перешкоди у володінні та розпорядженні власністю, просить визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечила проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відзив та заперечення на позов не подавала.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що квартира за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі, належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 жовтня 2002 року, виданим державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №4-3448 та реєстраційним написом від 04 березня 2003 року за реєстровим №48301, записаним в реєстру книгу за №18.

Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №041556 від 13 серпня 2003 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвали шлюб 13 серпня 2003 року. Прізвище позивача після розірвання шлюбу «Гайкова».

Як слідує з копії будинкової книги, ОСОБА_2 з 12 квітня 1997 року зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з довідки ТзОВ «СОВР-1» від 11 жовтня 2018 року за №1455, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту від 11 жовтня 2018 року, складеного ТзОВ «СОВР-1» встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована, але не проживає ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт відсутності відповідача ОСОБА_2 за у квартирі за №124 по вул. В. Симоненка, 3 в м. Тернополі, більше року підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка є сусідкою позивача та даний факт їй достовірно відомий.

Відповідач в судове засідання не зявилася та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлено, що позивач ОСОБА_8 є власником спірної квартири, де зареєстрована її сестра ОСОБА_2

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач більше року не проживає у спірній квартирі, не цікавиться квартирою, не приймає участі в її утримані та не сплачує комунальних платежів. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Вказане житло залишила добровільно та її місце перебування позивачу не відомо.

Вказаними діями відповідач порушує та обмежує права позивача, як власника житла, на користування та розпорядження власністю.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач у судове засідання не зявилася та не представила суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 383, 391, 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (м. Тернопіль, вул. В. Симоненка, 3/124, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (м. Тернопіль, вул. В. Симоненка, 3/124) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за №124 в будинку №3 по вул. В. Симоненка в м. Тернополі.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 704,80 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1, м. Тернопіль, вул. В. Симоненка, 3/124, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Відповідач: ОСОБА_2, м. Тернопіль, вул. В. Симоненка, 3/124.

Повне рішення суду складено 13 грудня 2018 року.

Головуючий суддяОСОБА_9