Справа № 571/1530/17
Провадження №2/571/122/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2018 року. смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: головуючої судді Комзюк А.Ф, з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанк», третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати виконавчий напис від 21.07.2017 року, зареєстрований в реєстрі за №6800, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначає, що 15 листопада 2017 року по місцю своєї роботи позивач дізнався що надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.11.2017 року винесена заступником начальника Рокитнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. В постанові йшлося про звернення стягнення в сумі 230476,08 гривень на зарплату позивача з метою виконання виконавчого напису №6800 виданого 21.07.2017 року на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Звернувся до державного виконавця який повідомив, що дійсно з 26.10.2017 року знаходиться на виконанні у відділі ДВС виконавчий напис та надав копію постанови про відкриття провадження, також з`ясував, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі кредитного договору №RORWRX19780004 від 01.12.2006 року укладеного між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Позивач зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував передбачених ст.88 Закону України «Про нотаріат» строків давності та не перевірив факт безспірності заборгованості, чи входить в перелік безспірних заборгованостей заборгованість, відносно якої вчинявся виконавчий напис. Крім того, по тексту зазначеного виконавчого напису не вказано жодного документа, що підтверджує суму безспірної заборгованості, документів, що підтверджують факт настання кінцевого терміну виконання зобовязань, чи факт прострочення виконання зобов`язання, виконавчий напис вчинено після закінчення трирічного строку з дня виникнення у відповідача права вимоги стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та доповнив, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис без додержання умов вчинення виконавчого напису, оскільки було надано кредитний договір не в повному обсязі, без Умов надання кредиту, а виписка з рахунку боржника не містить обовязкових реквізитів. Також при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував, що кредит надавався на 2 роки, строк позовної давності давно минув, а отже стягувана сума боргу є спірною. За вказаних обставин нотаріус не міг вчиняти виконавчого напису. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

22 березня 2018 року до суду від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначають, що позовні вимоги не визнають, виходячи з наступного. Позичальник підписав анкету-заяву відповідно до якої отримав кредит. Своїм підписом він підтвердив, що ознайомився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (далі - «Умов»), та погодився що ця заява, разом з умовами складають між ним та банком, договір. Верховний Суд України у постанові від 21.12.2016, справа №3-1142гс16 притримується такої позиції. Нотарісом дотримано порядок вчинення напису. Так, пунктом 1.4 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі - Порядку) виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Заява, яка була подану нотарісу відповідає зазначеним вимогам. Поряд з цим, банком було направлено вимогу про усунення порушень за кредитним договором. В якій було встановлено строк виконання - 5 днів з моменту відправлення, що відповідає положенням Порядку, так як в пункті 2.3, щодо встановлення 30 днів для усунення порушення, йдеться про порушення договору, який забезпечений іпотекою, а не кредитний як у їх випадку. Ці документи містяться у нотаріуса. Щодо розміру боргу та строку вчинення - пунктом 3.1 Порядку визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Слід зазначити, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку (пункт 3.3). Договором, пунктом 5.5 Умов сторони збільшили строк позовної давності, що передбачено частиню 1 статті 259 ЦК України. Щодо доказів безспірності боргу, слід врахувати правові позиції Верховного Суду України щодо застосування ст. 88 Закону України «Про нотаріат», та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», викладені в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15 та від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Просять відмовити у позові.

Під час судового розгляду справи представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та пояснив, що постановою КМ України №1172 від 29.06.1999 року передбачено право звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вимога банку про погашення заборгованості позивачем проігнорована, тому банк звернувся до нотаріуса. Виконавчий напис вчинений згідно закону, підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 просить розглянути справу у її відсутності та вказує, що Пленум Верховного Суду України своєю Постановою №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 р. з подальшими змінами розяснив судам, що в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому напису. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обгрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Позивач не наводить у своїй заяві жодних доказів відсутності або зменшення його боргу, здійснення ним мір до погашення боргу перед Відповідачем. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом діючого законодавства при вчиненні виконавчого напису, а такі порушення, навіть якби вони були допущені, не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року, вказано, що при вирішенні справ, повязаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до статей 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актом з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності - не минув цей строк.

Про будь-які спори, непорозуміння з боржником щодо розміру заборгованості за даним кредитним договором або винесені з приводу нього судові чи інші рішення кредитор його не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством.

«Безспірність» в розумінні ст. 88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, при яких вважається (презумується) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМ України - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин.

Ця позиція повністю відповідає Правовій позиції Верховного Суду України, викладеної в його постанові від 20 травня 2015 року № 6 - 158цс15. Більш того, аналогічна позиція відображена у висновку науково-правової експертизи з питання визначення нотаріусом під час вчинення виконавчого напису безспірності заборгованості, початку перебігу строку вчинення виконавчого напису та способу і субєктного складу справи щодо його оскарження в суді, виконаного Інститутом держави і права ім. В.М. Корецького Національної академії наук України №126/581 від 12.12.2016 року.

Тому вважає вчинення виконавчого напису цілком правомірним, оскільки діяли у відповідності до законодавства України про нотаріат.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

21 липня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на підставі ст. 34 ч. 1 п. 19, ст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вчинено Виконавчий напис за №6800, щодо стягнення з ОСОБА_4 230 476,08 гривень на користь ПАТ ОСОБА_5 «ПриватБанк».

Даним виконавчим написом запропоновано стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 230 476,08 гривень, які є боргом за кредитним договором № RORWRX19780004 від 01.12.2006 року, де:

- 9 900, 0 грн. заборгованість за тілом кредиту;

- 116 971, 24 грн. заборгованість за відсотками;

- 5 227,20 грн. заборгованість з комісії;

- 84 545,45 грн. заборгованість з пені;

- 10 832,19 грн. заборгованість по штрафу (фіксована частина), що всього заборгованість становить 227 476,08 грн. та 3000,0 грн. - витрати, повязані із вчиненням виконавчого напису (а.с. 7).

Згідно з виконавчим написом, строк, за який провадиться стягнення, - з 01 грудня 2006 року по 26 червня 2017 року (а.с.7 ).

Згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи:

якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Як слідує із заяви позичальника (а.с.11), відповідач надав позивачеві строковий кредит в сумі 9900,00 гривень на строк з 01.12.2006р по 01.12.2008 р. включно. Заява містить запис, що заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, Тарифами складає кредитно заставний договір між позивачем і відповідачем.

Зазначених документів, а саме Умов надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифів, відповідач приватному нотаріусу не надав (а.с.84-96).

За таких обставин вважається, що відповідач не надав приватному нотаріусу оригінал кредитного договору, на підставі якого виникла заборгованість.

Заява позивача від 01.12.2006 року не містить умов щодо сплати позивачем, як позичальником, відсотків, комісії, пені штрафу, які стягнуто виконавчим написом нотаріуса.

Предявлена відповідачем до стягнення сума заборгованості розрахована всупереч умовам, які прописані в заяві від 01.12.2006 року, а тому не може вважатися безспірною.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Як убачається із заяви позичальника № RORWRX19780004 від 01.12.2006 року про отримання кредиту, позивач зобовязувався повернути кредит до 01 грудня 2008 року включно (а.с. 11 ).

Отже, з вказаної дати у відповідача виникло право вимоги до позивача щодо повернення кредиту.

Таким чином, загальний трирічний строк позовної давності з моменту виникнення права вимоги на підставі договору від 01 грудня 2006 року закінчився 01 грудня 2011 року. Якщо ж приймати до уваги посилання сторони відповідача, що Умовами надання споживчого кредиту передбачено, що строк позовної давності встановлений пять років, то такий строк закінчився 01 грудня 2013 року. До нотаріуса подано заяву про вчинення виконавчого напису 21.07.2017 року (а.с.85).

Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, те що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (21.07.2017) з моменту виникнення права вимоги банку (02.12.2008) минуло більше трьох років, вчинення нотаріусом вказаного виконавчого напису здійснено всупереч вимогам статті 88 Закону України «Про нотаріат», позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 960,00 гривень (а.с.1,17).

Керуючись ст.ст. 141,264,265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №НМЕ 693273, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 21 липня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №6800, про стягнення з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 227 476 (двісті двадцять сім тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 08 копійок та витрат, повязаних з вчиненням цього виконавчого напису в сумі 3000 ( три тисячі) гривень, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі в розмірі 960 (девятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області ОСОБА_7

Повний текст рішення виготовлено 31.08.2018 р.