РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/15118/18

Провадження № 2/643/5920/18

14.12.2018

14 грудня 2018 року м. Харків Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що спричинюється слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінкою Володимиром Євгеновичем та його помічником,-

в с т а н о в и в :

Позивач, ОСОБА_1 22.10.2018 звернулась до суду із позовом до Прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що спричиняється слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінкою В.Є. та його, нібито, помічником.

В обґрунтування позову зазначила, вказані посадові особи прокуратури Харківської області перевищують свої службові повноваження при виконанні службових обов'язків, використовують, приховують особливо тяжкі злочини проти заявників та заручників, і вірогідно, вчиняють злочини проти правосуддя на користь та в інтересах безпеки прокурорів, зазначених у заяві від 18.05.2018 до Прокурора Харківської області.

Позивач вказує, що 09.10.2018 на мобільний телефон НОМЕР_1 зателефонував працівник прокуратури Харківської області, який російською мовою повідомив про виклик заявника ОСОБА_3 на допит щодо заяви від 18.05.2018 до прокурора Харківської області. Позивач вказує, що співробітники прокуратури, з якими вона та заявник ОСОБА_3 спілкувалися телефоном 09.10.2018 та в приміщенні прокуратури Харківської області 12.10.2018 нехтували своїми посадовими обов'язками, не представлялися, спілкувалися із заявником та особами, що його супроводжували російською мовою, відмовлялися пред'являти службові посвідчення, надавати заявникові копію витягу з ЄРДР, тощо. Вважала, що своїми тривалими незаконними діями та тривалою неправомірною діяльністю посадові (службові) особи органу державної влади, яким є прокуратура Харківської області, навмисно спричиняють моральну та майнову шкоду їй, заручникам, заявнику ОСОБА_3, свідку ОСОБА_4, оскільки прокурори та слідчі Відповідача використовують та приховують: грабіж, незаконні затримання та замахи на життя заявників, обман, залякування і незаконне використання заручників, чим порушують абсолютні, непорушні та конституційні права людини, зокрема на безпеку, інформацію, захист, майно, здоров'я, правосуддя.

В зв'язку із викладеним просила суд стягнути з державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку на її користь з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України компенсацію моральної шкоди в розмірі 30000,00 грн. спричиненої посадовими (службовими) особами прокуратури Харківської області, зокрема слідчим першого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області Малінкою Володимиром Євгеновичем та його помічником, що порушують принципи допустимості, розумності та доцільності, принижують честь та гідність заручників, її родичів, працівників її підприємств та її, погіршуючи стан її здоров'я, тощо.

Від відповідача - прокуратури Харківської області 26.11.2018 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, 18.05.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до прокуратури Харківської області із заявою про внесення до ЕРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

Посилання позивача на факт спричинення особисто їй моральної шкоди у зв'язку із невиконанням, неналежним виконанням протягом тривалого часу своїх посадових обов'язків працівниками прокуратури Харківської області, у зв'язку з вчиненнями ними злочинів, вважали безпідставними, не підтвердженими жодними доказами. В зв'язку із наведеним у відзиві просили у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 скористалася своїм правом надання заперечення на відзив, в яких підтримала свої позовні вимоги.

Від відповідача - Державної казначейської служби України у строки, визначені судом відзив не надійшов.

Суд, ознайомившись із матеріалами справи, відзивом прокуратури Харківської області, запереченнями позивача на відзив, які за своїм змістом тотожні з позовною заявою, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що позивач разом із ОСОБА_3 в травні 2018 року звертались до прокуратури Харківської області із заявою про реєстрацію в ЄРДР кримінального провадження щодо прокурорів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та інших, які перешкоджають реєстрації та розслідуванню кримінальних порушень їх прав, приховують злочини, тощо.

В матеріалах справи (а.с. 17) наявна копія постанови слідчого від 28.12.2017 про визнання ОСОБА_1 потерпілою по кримінальному провадженню за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Крім того, матеріали справи містять копії заяв поданих позивачем та ОСОБА_3 до правоохоронних органів, органів прокуратури,судів різних інстанцій.

В матеріалах справи наявна також не завірена у встановленому законом порядку копія акту від 12.10.2018, в якому, на думку позивача, зафіксовано певні порушення її прав з боку працівників прокуратури Харківської області.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 2 ст.1176 ЦК України передбачено, що право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Фактичною підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1176 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Посилання позивача на протиправну поведінку посадових осіб відповідача - прокуратури Харківської області, яка потягла за собою порушення її абсолютних, конституційних прав під час розгляду справи судом не знайшли свого підтвердження відповідними належними та допустимими доказами, а відтак судом до уваги не приймаються. Сам по собі факт звернення позивача до органів прокуратури, пов'язаний із необхідністю для неї спілкуватися зі слідчими, працівниками прокуратури, з'являтися для допиту та надання пояснень, тощо, - є процесуальними діями учасника кримінального провадження, та жодним чином не свідчить про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральних збитків.

Згідно із ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Жодної з переліченої у ч.2 ст.23 ЦК України виключних способів заподіяння моральної шкоди та підстав, з якими закон пов'язує виникнення моральної шкоди, у тому числі будь-якої протиправної поведінки, відповідачем не допущено.?

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Реалізація позивачем свого процесуального права на захист своїх прав шляхом звернення із відповідними заявами до органів прокуратури, правоохоронних органів, до суду, не є та не може бути безумовною підставою для виникнення обов'язку у відповідача з відшкодування моральної шкоди, а сам факт численних звернень заявника до органів прокуратури та суду не свідчить про протиправність дій органів прокуратури та завдання такими діями позивачу моральної шкоди.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб даних органів.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Умовою застосування судом цивільно-правової відповідальності за вказаною правовою нормою, яка поширюється на недоговірні зобов'язання, що виникають із правопорушень (деліктні) правовідносини, є встановлення факту неправомірності рішення, дії чи бездіяльності службової або посадової особи зазначених органів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з цим, суду не надано допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки посадових (службових) осіб прокуратури Харківської області під час розгляду заяви позивача або під час досудового слідства, які б знаходилися у причинно-наслідковому зв'язку з негативним наслідками для позивача.

В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази які б беззаперечно свідчили про настання будь-яких негативних для позивача наслідків дій (бездіяльності) посадових осіб прокуратури Харківської області, як відсутнє і обґрунтування суми шкоди, заявленої до стягнення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди є недоведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12,13,81,259,263-265 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

У задоволені вимог позову відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Сугачова