Провадження №4-с/428/5/2018
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

13 грудня 2018 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Чумак Ю.А.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

заінтересованих осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 та головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 в рамках зведеного виконавчого провадження № 1342962, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області зі скаргою на бездіяльність начальника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 та головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 в рамках зведеного виконавчого провадження № 1342962. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області у межах зведеного виконавчого провадження № 1342962 здійснюється виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.03.2018 року по справі №428/1034/18. Постановою від 04.06.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №56405282 щодо примусового виконання вищевказаного рішення. Заявник вважає, що примусове виконання рішення суду не здійснюється належним чином та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», тому 19.07.2018 року він подав заяву про арешт коштів боржника, але вона залишилася без належних дій з боку головного державного виконавця Резнікової І.О. Окрім цього, бездіяльність вчинив начальник ЛМВ ДВС ГТУЮ у Луганській області ОСОБА_5, яка полягає у не розгляді скарги на незаконні дії і бездіяльність головного державного виконавця Резнікової І.О. у строки, встановлені законом та не вжиття заходів за наслідками розгляду цієї скарги, що також сприяє подальшому не виконанню рішень судів.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтвердив доводи, викладені в скарзі. Просив скаргу задовольнити. Згодом в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтвердив доводи, викладені в скарзі. Просив скаргу задовольнити. Згодом в судове засідання не зявився.

В судовому засіданні головний державний виконавець Резнікова І.О. заперечувала проти задоволення скарги, з підстав, викладених у запереченні за скаргу. Просила відмовити у задоволенні скарги в повному обсязі. Згодом в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

В судовому засіданні представник боржника ПАТ «Лисичанськвугілля» ОСОБА_4 частково не погодився з доводами скарги. Згодом в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Пунктом 1 частиною 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.03.2018 року по справі №428/1034/18 на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 171139,44 грн.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснили, що зазначене рішення суду не виконано.

В судовому засіданні встановлено, що Лисичанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області у межах зведеного виконавчого провадження №1342962 здійснюється виконання рішення від 27.03.2018 року по справі №428/1034/18 Сєвєродонецького міського суду Луганської області (постанова про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження від 04.06.2018 року).

Постановами головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 від 09.03.2017 року та 03.07.2018 року в рамках зведеного виконавчого провадження № 1342962 було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно та на кошти боржника, які містяться на рахунках певних фінансових установ.

Суд відзначає, що в рамках зведеного виконавчого провадження №1342962 здійснюється примусове виконання рішень судів різних юрисдикцій: Сєвєродонецького міського суду Луганської області, Лисичанського міського суду Луганської області, Луганського господарського суду та Луганського окружного адміністративного суду, в тому числі і рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.03.2018 року по справі №428/1034/18.

З копії листа Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області № 23912/16.6-41 від 23.07.2018 року вбачається, що заява ОСОБА_1 від 18.07.2018 року розглянута та йому надана інформація за результатами розгляду зазначеної заяви.

Відповідно до копії постанови про наслідки перевірки виконавчого провадження, винесеної начальником Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 від 06.08.2018 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Резнікову І.О. у виконавчому провадженні № 56405282 залишено без задоволення. Вказана постанова відправлена заявнику засобами поштового звязку 06.08.2018 року за вих. № 29924/16.6.41.

Слід відзначити, що судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

У частині першій статті 447 та частині першій статті 448 ЦПК України зазначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Аналогічно врегульовано вказане питання в частині першій статті 339 та частині першій статті 340 ГПК України, а саме: сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Крім того, аналогічно врегульовано вказане питання в частинах першій та другій статті 287 КАС України, а саме: учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Аналіз правових норм, передбачених частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII, з урахуванням вимог статей 447, 448 ЦПК України, статей 339, 340 ГПК України та статті 287 КАС України, дає підстави зробити висновок, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами цивільного судочинства, а якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, таку скаргу розглядає відповідний господарський суд, який ухвалив таке рішення за правилами господарського судочинства, відповідно, та якщо скарга подається на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судового рішення, ухваленого за правилами адміністративного судочинства, таку скаргу розглядає відповідний адміністративний суд, який ухвалив таке рішення за правилами адміністративного судочинства, відповідно.

Разом з тим, ні в ЦПК України, ні в ГПК України, ні в КАС України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій, є Закон №1404-VIII.

За правилами цього закону передбачалися особливості виконання рішень у разі відкриття кількох виконавчих проваджень щодо одного боржника.

Відповідно до вимог статті 30 Закону № 1404-VIII виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах ДВС, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Детально дії виконавця на час вчинення виконавчих дій регламентувалися Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5 (далі - Інструкція), а саме розділом ІІІ.

У пункті 16 розділу ІІІ Інструкції у редакції, що була чинною на час вчинення виконавчих дій, за наявності підстав для завершення виконавчого провадження виконавчий документ виводиться зі зведеного виконавчого провадження за постановою державного виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Таким чином, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження. При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням. Суд такими повноваженнями не наділений.

Закон не передбачає порядку розгляду скарг на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій.

Водночас суд звертає увагу на те, що статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до частини першої цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Разом з тим у частині п'ятій вказаної статті передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто частина п'ята статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об'єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, суд вважає, що в такому випадку потрібно застосовувати частину першу статті 287 КАС України і вказані справи слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ОСОБА_6 Верховного Суду від 14 березня 2018 року по справі № 660/612/16-ц.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об'єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, можливе в порядку адміністративного судочинства, скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а провадження по справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 449, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИв:

Закрити провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 та головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 в рамках зведеного виконавчого провадження № 1342962, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Розяснити ОСОБА_1, що він має право оскаржити в Луганському окружному адміністративному суді бездіяльність начальника Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_5 та головного державного виконавця Лисичанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом пятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. І. Кордюкова