КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2018 року

м. Київ

справа №355/127/18

провадження № 22-ц/824/2006 /2018

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи: представник позивача Бригинець А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором у розмірі 12 280, 98 грн та суми судових витрат у розмірі 1762, 00 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 1578, 62 грн заборгованості по тілу кредиту та 229 грн судового збору. /а.с. 51-52/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» Литвиненко О.Л. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду змінити, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалася на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не враховано надання доказів щодо заборгованості відповідача - розрахунку, тарифів, анкети-заяви. Не взято до уваги Умови та правила надання банківських послуг, з якими відповідач була ознайомлена. Також зазначала, що законодавством не передбачено обов'язкового підписання всіх зазначених документів, оскільки вони складають єдиний договір до якого відповідач приєдналася шляхом підписання типової анкети-заяви. Відповідач була ознайомлена з умовами та тарифами надання банківських послуг, в подальшому з їх зміною зобов'язувалась ознайомлюватись самостійно, оскільки інформація є загальнодоступною. З розрахунку заборгованості можна встановити, що відповідач частково погашала заборгованість, що свідчить про визнання заборгованості та умов її нарахування.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, правом на подачу відзиву не скористалась, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до Указу Президента України від 29.12.2017 р. ліквідовано Апеляційний суд м. Києва та Апеляційний суд Київської області і утворено Київський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Київську область і місто Київ, з місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням зборів суддів Київського апеляційного суду від 2 жовтня 2018 року № 3 днем початку роботи Київського апеляційного суду визначено 3 жовтня 2018 року.

Таким чином, розгляд справ та матеріалів, що знаходились у провадженні Апеляційного суду м. Києва та Апеляційного суду Київської області, з урахуванням нового автоматичного розподілу справи, здійснюється Київським апеляційний судом.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилась у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову, на підставі наступного.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_8 та ПАТ КБ «Приватбанк» 22.01.2013 року було укладено кредитний договір на отримання грошових коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. /а.с. 11-12/

ОСОБА_8, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_7 /а.с. 28/

Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.01.2013 року, станом на 25.12.2017 р., укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_7, банк надав ОСОБА_7 кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_7 здійснювала часткове погашення заборгованості, однак, не у повному обсязі, внаслідок чого за користування кредитними коштами утворилась заборгованість:

- за тілом кредиту у сумі 1578, 62 грн;

- за нарахованими відсотками у сумі 1768, 09 грн;

- за нарахованою пенею у сумі 7873, 27 грн;

- штраф у сумі 1061, 00 грн.

Загальна сума заборгованості 12280, 98 грн. /а.с.9-10/

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 638 ЦК України, про те, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, ст. 625 ЦК України, про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, ст. 536 ЦК України, якою передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Суд першої інстанції, за наслідками розгляду справи, дійшов висновку про те, що звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав суду належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Підписання заяви-анкети суд першої інстанції не взяв до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Позивач не надав суду докази, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Окрім того в матеріалах справи відсутня дата їх складання, ідентифікуючі ознаки на предмет їх невід'ємності від заяви саме відповідачки.

Встановивши вище зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що розмір процентної ставки, її збільшення/зменшення та сплата процентів за користування кредитом, умовами кредитного договору укладеного 22.01.2013 року між банком та ОСОБА_7 не врегульовані, а тому, позивач має право на отримання процентів у розмірі, що визначається на рівні облікової ставки НБУ у сумі 24, 91 грн.

Визначаючи суму заборгованості, суд першої інстанції посилався на розрахунок заборгованості за кредитним договором ( а.с. 8-10), копію заяви позичальника ( а.с.11), витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою ( а.с.13-27), копію паспорта відповідача ( а.с.28) та інші матеріалами справи, дійшовши висновку про стягнення з ОСОБА_7 на користь банку 1578,62 грн. заборгованість по тілу кредиту та 229 грн. судового збору, а всього 1807,62 грн.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між сторонами було укладений договір шляхом підписання заяви позичальника, тобто укладено договір приєднання, на умовах, визначених банком, на які погодилась позичальник.

В силу частини 2 статті 634 ЦК України договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона виходячи зі своїх інтересів не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З наведеного вбачається, що у разі якщо умови договору приєднання порушують права особи, яка приєдналась до нього, то вона вправі поставити питання про його зміну або розірвання.

Разом з тим у справі відсутні докази про те, що ОСОБА_7 зверталася до банку з пропозиціями про внесення змін до умов кредитного договору, більше того, з довідки про заборгованість вбачається, що ОСОБА_7 частково погашала заборгованість, а тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами цього договору.

ОСОБА_7, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «Приватбанк», в якій виявила бажання отримати кредитні кошти та підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами та Тарифами банку.

При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Таким чином, суд першої інстанції, не встановивши обставин справи, нараховуючи пеню на власний розсуд, не врахував встановлених банком тарифів.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги виписку, долучену до апеляційної скарги /а.с. 65-69/, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Таких причин апелянтом не наведено.

Таким чином, приймаючи до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в суді першої інстанції /а.с. 10/ колегія суддів доходить висновку про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості:

- за тілом кредиту у сумі 1578, 62 грн;

- за нарахованими відсотками у сумі 1768, 09 грн;

- за нарахованою пенею у сумі 7873, 27 грн;

- штрафу у сумі 1061, 00 грн., тобто, стягнення загальної суми заборгованості 12280, 98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - Литвиненко Олени Леонідівни на рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року - задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 20 березня 2018 року -скасувати.

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 /ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1/ на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рахунок №3111, МФО №305299/ заборгованість:

- за тілом кредиту у сумі 1578, 62 грн;

- за нарахованими відсотками у сумі 1768, 09 грн;

- за нарахованою пенею у сумі 7873, 27 грн;

- штраф у сумі 1061, 00 грн.

Всього стягнути 12 280, 98 грн /дванадцять тисяч двісті вісімдесят гривень дев'яносто вісім копійок/.

Судові витрати, понесені у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_7 /ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1/ на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рахунок №3111, МФО №305299/ судовий збір 1762, 00 грн /одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні/.

Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з ОСОБА_7 /ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1/ на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» /м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, , рахунок №3111, МФО №305299/ 2643, 00 грн /дві тисячі шістсот сорок три гривні/.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: