Справа № 369/7427/15-ц
Провадження № 2/369/91/18
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2018 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Бугайовій М.В.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, обгрунтовуючи його тим, що 18 грудня 1982 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - Будюк) ОСОБА_6 (іменована - «Відповідачка») було укладено шлюб, який було розірвано 20.01.1998 року. Від шлюбу сторони мали двох дітей. Оскільки шлюбні відносини між сторонами продовжувалися 24 січня 2007 року сторони уклали новий шлюб. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року по цивільній справі № 754/15927/14 шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, зареєстрований 24.01.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №57, розірвано.

24.11.2014 року зазначене рішення набрало законної сили.

В період шлюбу на земельній ділянці площею 0,052 га, кадастровий номер 5900:05:001:0137, що обліковується в Садовому товаристві «Чайка» за №26 та розташована за адресою: с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області, подружжям було побудовано садовий будинок, який на сьогоднішній день не зареєстрований. Вартість матеріалів та обладнання, що були використані для будівництва садового будинку, становить 25 000 доларів США. Проте, після розлучення сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеного дачного будинку.

Оскільки в період шлюбу на земельній ділянці площею 0,052 га в Садовому товаристві «Чайки», кадастровий номер :05:001:0137, було побудовано садовий будинок, останній належить Позивачу та Відповідачці на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_4 просив суд визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 усі конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в процесі будівництва жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26, у с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області;поділити майно, набуте ОСОБА_4 за час шлюбу з ОСОБА_2 - конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в процесі будівництва жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26, у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом виділу будівельних матеріалів ОСОБА_2 зі стягненням з неї на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в рахунок вартості його частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 262 750 (двісті шістдесят дві тисячі сімсот пятдесят) гривень 00 коп., та стягнути судові витрати.

13 червня 2018 року позивач збільшив позовні вимоги в частині відшкодування відповідачу грошової компенсації, мотивуючи заяву тим, що провадження по справі було відкрито за правилами ЦПК України в редакції 2004 року, після набрання сили нової редакції Цивільного процесуального кодексу України підготовче засідання по справі не проводилося, водночас розгляд справи по суті не проведено, тому остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в рахунок вартості його частки у праві спільної сумісної власності у розмірі 326 650 (триста двадцять шість тисяч шістсот пятдесят) гривень 00 коп..

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі і просив його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач і представник відповідача позов не визнали і заперечували проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача і його представника, експерта, з»ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд врішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 18 грудня 1982 року було укладено шлюб, який в подальшому був розірваний 20 січня 1998 року.

Оскільки шлюбні відносини між сторонами продовжувалися, 24 січня 2007 року сторони уклали новий шлюб, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11.11.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-БК № 157930

В період шлюбу на земельній ділянці площею 0,052 га в Садовому товаристві «Чайки», кадастровий номер :05:001:0137, було побудовано садовий будинок.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Після розірвання шлюбу сторони не дійшли згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема, зазначеного дачного будинку. Так в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Медвідь Н.О.) перебувала цивільна справа №369/5091/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні цим садовим будинком.

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія IV-КВ №051107 від 18.03.1998 року Відповідачка на підставі рішення виконкому ОСОБА_7 сільської ради народних депутатів від 24.09.1997 року №343 набула право власності на земельну ділянку площею 0,0526 га, що розташована на території с.П.Борщагівка с/т «Чайка» - для ведення садівництва.

Так, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Медвідь Н.О.) від 18.05.2015 року було відкрито провадження по справі №369/5091/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та садовим будинком.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Медвідь Н.О.) від 07.09.2015 року (справа №369/5091/15-ц) позов залишено без розгляду на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у зв'язку з поданням ОСОБА_2 заяви про залишення позову без розгляду.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК). У зв'язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об'єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Згідно із п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пленум Верховного Суду України в постанові від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.09.2015 року за клопотанням представника позивача у справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу у справі, на вирішення якої поставлено питання: Яка дійсна вартість будівельних матеріалів та обладнання, використаних для будівництва на земельній ділянці, кадастровий номер :05:001:0137, садового будинку, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області, в тому числі: піноблоків, з яких побудована споруда; з яких побудований дах споруди; оснащення зовнішніх стін будинку силікатною цеглою; оснащення приміщення комунікаційними мережами (електрика, вентиляція, каналізація, холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, газопостачання, опалення); оснащення дверей та вікон металопластиковими конструкціями; оснащення деревом та кахельною плиткою підлоги передпокою, кімнати першого поверху, 2-х кімнат другого поверху, кухні, душової кімнати, вбиральні, гаражу, літнього пристрою; оснащення сантехнікою передпокою, кімнати першого поверху, 2-х кімнат другого поверху, кухні, душової кімнати, вбиральні, гаражу, літнього пристрою; оснащення шпалерами, фанерними листами, кахельною плиткою стін передпокою, кімнати першого поверху, 2-х кімнат другого поверху, кухні , душової кімнати, вбиральні, гаражу, літнього пристрою; оснащення гіпсокартоном, шпалерами, фанерними листами та кахельною плиткою, стелі передпокою, кімнати першого поверху, 2-х кімнат другого поверху, кухні, душової кімнати, вбиральні, гаражу, літнього пристрою; оснащення приміщень будівлі металевими та металопластиковими дверима; оснащення сходин на другий поверх будівлі; трьох металевих воріт, вхідної калитки та огорожі садової ділянки; відмостки огорожі садової ділянки; навісу над гаражем; бойлеру, чи можливо визначити період будівництва садового будинку, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :05:001:0137, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області?Якщо так, визначити період будівництва садового будинку, розташованого в садовому будівництві «Чайка», ділянка № 26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області. Провадження у справі на час проведення експертизи було зупинено.

26.10.2015 року на адресу Позивача листом №17970/15-43 надійшов рахунок №5442 юд 21.10.2015 року на оплату експертизи сумі 9 216,00 грн.

03.11.2015 року Позивачем було здійснено оплату вартості проведення експертизи

Також на адресу суду, Позивача та Відповідачки від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли клопотання №17970/15-43 від 26.10.2015 року та №17970/15-43 від 25.11.2015 року про надання додаткових матеріалів.

Даним клопотанням судовий експерт Київського НДІСЕ ОСОБА_8 для проведення судової будівельно-технічної експертизи просив надати документи, необхідні для вирішення поставлених перед експертизою питань, зокрема: технічного паспорту БТІ на садовий будинок, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, Садове товариство «Чайка», ділянка №26.

Проте, оскільки спірний садовий будинок не зареєстрований, а земельна ділянка, на якій розташований цей садовий будинок, належить на праві приватної власності відповідачці, відповідачка відмовляється допускати на цю земельну ділянку позивача та визнавати його права на спірне майно, у позивача відсутня будь-яка правовстановлююча та будівельно-технічна документація, що стосується спірного майна, та він не може самостійно звернутися до відповідного органу для одержання технічного паспорту обєкта, щоб надати його експерту, Позивач позбавлений можливості надати судовому експерту жодну технічну документацію щодо спірного майна.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області (суддя Ковальчук ЛІ.) від 15.01.2016 року по справі №369/7427/15-ц провадження по справі №369/7427/15-ц поновлено в звязку із залишенням експертизи без виконання.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2016 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та доручено Комунальному підприємству «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» провести технічну інвентаризацію обєкта нерухомості, що розташований на земельній ділянці: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, Садове товариство «Чайка», ділянка № 26, кадастровий номер :05:001:0137, із виготовленням технічного паспорта у встановленому законом порядку.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 жовтня 2016 року справу повторно було надіслано для виконання судової будівельно-технічної експертизи.

На виконання вищевказаної ухвали з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи від 27.10.2017 року № 16010/16-42, відповідно до якого оскільки в наданих на дослідження матеріалах справи вихідні дані (об'єм будівлі, розрахункова висота поверху, матеріал основних конструктивних елементів, наявність інженерного обладнання та внутрішнього благоустрою, зовнішнього і внутрішнього оздоблення будинку) для проведення експертизи відображені неоднозначно, а за результатами проведеного обстеження неможливо отримати всі необхідні дані, то визначити вартість будівельних матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання використаних для будівництва на земельній ділянці, кадастровий номер :05:001:0137, садового будинку та господарських споруд, що розташовані в садовому товаристві «Чайка», ділянка №26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської не вбачається можливим.

Оскільки методика щодо визначення періоду виконання будівельних робіт відсутня, а в наданих на дослідження матеріалах справи для проведення експертизи рік побудови будівель та споруд визначений неоднозначно, то визначити період будівництва садового будинку, що розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :05:001:0137, що розташований в садовому товаристві «Чайка»,ділянка №26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської областіне вбачається можливим.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснила, що складений нею висновок підтримує, вважає його законним та обґрунтованим. Вартість спірного садового будинку неможливо визначити, оскільки в матеріалах справи наявні два технічний паспорти на будинок, які суттєво відрізняються між собою за змістом. На підставі наданих до справи доказів визначити вартість будівельних матеріалів не вбачається за можливе.

Згідно наданого представником позивача ОСОБА_4 Звіту про оцінку майна-будівельних матеріалів, з яких побудовано садовий будинок, розташований на земельній ділянці за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, СТ «Чайка», буд. 26, з метою визначення ринкової вартості будівельних матеріалів для розподілу майна в судовому порядку, складеним ФОП ОСОБА_9, ринкова вартість будівельних матеріалів садового будинку з урахуванням вартості будівельних робіт складає 653 300 грн..

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За правилами ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Таке ж положення містить і норма ст.368 ЦК України.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, що передбачено ст.63 СК України.

Майном відповідно до ст.179 та ч.1 ст.190 ЦК України є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак, до цього, не будучи житловим будинку з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей, як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, а відтак, є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю, і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-2710цс15 від 16.12.2015 року і, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково, і слід визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2 всі конструктивні елементи, будівельні і оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в процесі будівництва жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області.

В решті позовних вимог суд відмовляє у задоволенні позову з огляду на наступне.

Як зазначали відповідач ОСОБА_2 і представник відповідача в судовому засіданні, відповідачка є пенсіонеркою. Рішення про виплату грошових коштів в якості компенсації за частку садового будинку буде тягарем для неї, і відповідачка не має матеріальної можливості сплатити запропоновану позивачем суму. Крім того, вона не погоджується і заперечує проти вказаних вимог позивача.

Як передбачено ч. 4 ст.71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом України.

Заявивши позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь грошової компенсації за його частку в спільній сумісній власності, позивач просив суд ухвалити рішення саме таким чином.

Жодна із сторін до моменту виходу суду в нарадчу кімнату для ухвалення рішення не внесла на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення виконання рішення суду.

Згідно із частиною п'ятою статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником.

Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв'язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов'язань перед іншою.

У пункті 25 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз'яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п'ятої статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про поділ майна, набутого ОСОБА_4 за час шлюбу з ОСОБА_2,- конструктивні елементи, будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в процесі будівництва жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26, у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області шляхом виділу будівельних матеріалів ОСОБА_2 зі стягненням з неї на користь ОСОБА_4 грошової компенсації в рахунок вартості його частки у праві спільної сумісної власності, і тому відмовляє у задоволенні позову у вказаній частині вимог.

Понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, ст. ст. 15, 16, 179, 190, 331, 368, 376 ЦК України, ст.ст.60, 63 СК України, згідно ст. ст. 4, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 133, 141, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_2 всі конструктивні елементи, будівельні і оздоблювальні матеріали й обладнання, які були використані в процесі будівництва жилого будинку з надвірними спорудами, що розташований в садовому товаристві «Чайка», ділянка № 26 у с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області.

У решті вимог відмовити у задоволенні позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Інформація про позивача: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, кв. 98.

Інформація про відповідача: ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, кв. 98.

Повне рішення суду складено 14 грудня 2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.