Справа № 645/3393/18
Провадження № 2/645/1844/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2018 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий - суддя Сілантьєва Е.Є.

за участю секретаря судових засідань - Петрової Ж.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_2,

відповідач: ОСОБА_3

представник відповідача - ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 14.06.2018 року,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частини майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 315 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 05 червня 2009 року); поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частини майна.

Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2009 року. Від шлюбу мають спільну дитину -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя між сторонами не склалось, воно відображається тільки у неприязних стосунках один до одного, які втілюються у постійні сварки. Одна з основних причин розпаду сім'ї це різниця поглядів, відсутність взаєморозуміння та довіри. В сімейних стосунках відсутня повага, почуття кохання. Відносини переросли в ще більш ворожі. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення вона не згодна, тому просила розірвати шлюб. Крім того зазначила, що під час перебування у шлюбі вона з відповідачем за спільні кошти придбали квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що складається з трьох жилих кімнат, загальною площею 55,30 кв.м. Квартира була придбана 19 січня 2017 року за 467 500,000 грн., що підтверджується договором купівлі -продажу квартири від 19 січня 2017 року, посвідченого ПН ХМНО Кошель Т.В., договір зареєстровано в реєстрі за №151. Право власності на вказану квартиру за спільною домовленістю сторін було оформлено на позивача. Просила суд розірвати шлюб, що зареєстровано 05 червня 2009 року, визнати квартиру АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, в порядку поділу майна подружжя визнати за кожним з подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що позивач просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 14.06.2018 року у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву, в якій просили слухати справу без їх участі, позов визнали у повному обсязі та не заперечують проти його задоволення.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харків від 06.07.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положеньч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 червня 2009 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 315 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 05 червня 2009 року) а.с. 6.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6) -а.с.7.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.

У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини припинені, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. Позивач вважає, що збереження родини не є можливим, на примирення він не згоден, відповідач клопотань про надання строку на примирення не надавав.

Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, а саме, що сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній сімейний бюджет, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «ОСОБА_2».

Як вбачається з Договору купівлі-продажу квартири від 19.01.2017 року ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_2 (а.с.8-9).

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об'єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у звязку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за відповідачем право власності на 1/2 частку квартири.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий слід задоволити.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Із справи вбачається, що позивачем по справі ОСОБА_2 сплачено судовий у розмірі 4537,50 грн. та у розмірі 704,80 грн, що підтверджується квитанціями № 0.0..1 від 14.06.2018 р. та квитанцією № 0.0..1 від 14.06.2018 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені ним судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 206, 247, 258-259, 264,268 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 05 червня 2009 року Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 315 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 від 05 червня 2009 року).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище «ОСОБА_2».

Визнати квартиру АДРЕСА_2 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В порядку поділу майна подружжя визнати за кожним з подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на ? частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, вартість сплаченого судового збору у розмірі 4537 (чотири тисячі п'ятсот тридцять сім) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії НОМЕР_4, виданий 21.05.1995 року Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

Відповідач - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий 27.12.1995 року Ленінським РВ УМВС України в Луганській області, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2.

Представник відповідача- ОСОБА_4, який діяв на підставі довіреності від 14.06.2018 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3.

Повне рішення буде складено 30.08.2018 року.

Головуючий суддя -