Постанова
Іменем України

05 грудня 2018 року
м. Київ
справа №642/6960/16-ц
провадження № 61-30035св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1
відповідачі: Харківський обласний військовий комісаріат, Квартирно-експлуатаційнийвідділ м. Харкова Міністерства оборони України
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ,на рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2017 року у складі колегії суддів:Котелевець А. В., Піддубного Р. М., Колтунової А. І.,

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до судуз позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова Міністерства оборони України (далі - КЕВ м. Харкова МОУ) про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивавоно тим, що він проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_2 ), що розташована у АДРЕСА_1 на посаді командира ремонтно-відновлюваного батальйону 93 окремої гвардійської механізованої бригади 6 гвардійського армійського корпусу та перебував на обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов з 27 липня 1993 року, житлового приміщення не мав.
На підставі наказу начальника Генерального штабу Головнокомандуючого Збройних Сил України (по особовому складу) від 17 листопада 2006 року № 97 його звільнено у запас за підпунктом «г» пункту 63 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України з правом носіння військової форми одягу у зв`язку зі скороченням штату.

Із 31 липня 2007 року він перебуває на квартирному обліку в Харківському гарнізоні зі складом родини - три особи.

Протокольним рішенням житлової комісії Харківського гарнізону від 28 липня 2016 року № 6 погоджено розподілити йому на склад сім`ї три особи житлову площу для постійного проживання узагальній черзі за № 11 двокімнатну квартиру за АДРЕСА_2 . Однак рішенням Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 12 серпня 2016 року № 231 йому відмовлено в розподілі житлової площі за адресою: АДРЕСА_3 . Тому згідно з рішенням житлової комісії Харківського обласного військового комісаріату від 28 жовтня 2016 року його знято з сім`єю з квартирного обліку Харківського обласного військового комісаріату.
Ухвалами Ленінського районного суду м. Харкова від 26 січня 2017 року та 16 березня 2017 року, відповідно до пункту 5 частини першої статті 207 ЦПК України 2004 року, позовні вимоги в частині визнання протиправними висновків МОУ в особи Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України щодо безпідставності перебування ОСОБА_1 та членів його сімї на квартирному обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасування рішення з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 12 серпня 2016 року № 231, визнання протиправним рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 жовтня 2016 року № 12 та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити позивача та членів його сім`ї на квартирному обліку з 27 липня 1993 року, про що письмово повідомити в установлений законом строк КЕВ м. Харкова МОУ, житлову комісію Харківського гарнізону та ГКЕУ Збройних Сил України, залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.Рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про зняття з квартирного обліку підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сім`ї, оформлене пунктом 1 протоколу засідань № 12 від 28 жовтня 2016 року № 12, скасовано. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сімї на квартирному обліку Харківського обласного військового комісаріату з 27 липня 1993 року. Зобов`язано КЕВ м. Харкова включити підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сімї до загального списку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають на черзі поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) з 27 липня 1993 року та списку осіб, які користуються правом позачергового одержання жилих приміщень з 18 грудня 2006 року.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що позивачем доведені обставини, на які він посилається. Відповідачі не надали доказів, які б підтверджували вчинення неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на квартирний облік позивача та членів його родини ні під час постановки його та членів його родини на квартирний облік за місцем його служби, ні під час такої постановки на квартирний облік в Харківському обласному військовому комісаріаті.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року скасовано в позові відмовлено.
Рішення суду апеляційної інстанції обгрунтовано тим, що процедура зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік після звільнення з військової служби в іншому населеному пункті не дотримана, позивач не має права залишатися на квартирному обліку у Харківському гарнізоні.
У липня 2017 року ОСОБА_1 , звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2017 року, у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2017 року, залишити в силі рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 16 березня 2017 року.
31 липня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.
У травні 2018 року вказану справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 09 листопада 2018 року вказану справу призначено до судового розгляду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII«Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскаржуване рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 не містить підстав для зняття військовослужбовців, осіб, звільненних з військової служби та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Позивач та члени його родини житла для постійного проживання не мають, відомості, які він подавав для взяття на облік є достовірними та дійсними.
Суд апеляційної інстанції припустився порушення приписів пункту 2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 30 листопалда 2011 року № 737 (далі Інструкція № 373) та пункту 26 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 року № 470 (далі Правила), пункту 30 постанови Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі Порядок), а також статті 40 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР).

Відповідачі у справі не надали доказів, які б підтверджували вчинення неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на квартирний облік позивача та членів його родини ані під час постановки його та членів його родини на квартирний облік за місцем його служби, ані під час такої постановки на квартирний облік в Харківському обласному військовому комісаріаті. Навпаки, матеріали справи містять підтвердження правомірності та достовірності дій і відомостей, які були використані та вчиненні під час постановки позивача та членів його родини на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Питання зарахування позивача на житловий обліку у місті Харкові і Харківському обласному військовому комісаріаті обговорювалося шляхом листування між командуванням військової частини, де проходив військову службу позивач перед звільненням, КЕВ м.Харків та Харківським обласним комісаром (дані листи є в матеріалах справи). Позивача з членами сімї після переїзду на постійне місце проживання в місто Харків було зареєстровано за адресою обласного збірного пункту Харківського облвійськомату та поставлено на квартирний облік із збереженням черги.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновкупро задоволення касаційної скарги з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанціїй встановлено, що згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 від 27 липня 1993 року № 8 за рапортом ОСОБА_1 з урахуванням поданих ним документів його поставлено на квартирний облік 27 липня 1993 року за № 59 зі складом сім`ї у дві особи, в тому числі, дружина ОСОБА_3 , 1971 року народження.
На час проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 позивачу надано службову квартиру АДРЕСА_4 в закритому військовому містечку.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сім`ї позивача народилася дочка ОСОБА_4
26 червня 2006 року позивачем подано на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 рапорт з проханням подати клопотання на ім`я Харківського обласного військового комісара про зарахування його на квартирний облік для отримання житла (а.с. 25)

27 червня 2006 року командиром в/ч НОМЕР_1 подано відповідне клопотання за вих. № 412 на ім`я начальника КЕВ м.Харкова та ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки квартири чи будинку у власності ні позивач, ні члени його родини не мали, мешкали у службовій квартирі та потребували поліпшення житлових умов (а.с. 26).

Згідно з довідкою від 18 вересня 2006 року № 582, квартира АДРЕСА_4 належить Міністерству обороні України, приватизації не підлягає.
Відповідно до довідки від 04 жовтня 2006 року № 27 позивачем 03 жовтня 2006 року здано службову квартиру АДРЕСА_4 .
Згідно з довідками від 12 жовтня 2006 року № 898 та № 899 ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , і до складу його сім`ї належать дружина ОСОБА_3 , 1971 року народження та дочка ОСОБА_5 , 2003 року народження.
ОСОБА_1 підполковник запасу, перебував на військовій службі та проходив її у Збройних Силах СРСР, а з отриманням України незалежності - у Збройних Силах України.
Згідно послужного списку позивач проходив військову службу у складі миротворчого контингенту Місії ООН у Сьєрра-Леоне у період з 19 липня 2001 року по 29 липня 2002 року та з 17 травня 2004 року по 07 березень 2005 року.
На момент виключення із списків особового складу ОСОБА_1 мав 17 років 03 місяця вислуги військової служби у календарному обчисленні та 20 років 11 місяців у пільговому обчисленні.

Позивача звільнено у запас за підпунктом «г» (у звязку зі скороченням штатів) пункту 63 відповідно до Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщикам (мічманами) Збройних Сил України, з правом носіння військової форми одягу згідно наказу начальника Генерального штабу-Головнокомандувача Збройних Сил України по особовому складу від 17 листопада 2006 року № 397. У наказі зазначено, що ОСОБА_1 звільняється у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України. Директива Міністерства оборони України від 24 січня 04 року № Д-1.

Наказом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 18 грудня 2006 року № 281 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 командира ремонтно-відновлюваного батальйону в/ч НОМЕР_1 виключено зі списків особового складу частини з 18 грудня 2006 року та всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до Московського РВК м. Харкова.

02 січня 2007 року за вих. № 6 командуванням в/ч НОМЕР_1 видано довідку про те, що дружина позивача ОСОБА_3 не перебувала на квартирному обліку у в/ч НОМЕР_1 .
Після переїзду на постійне місце проживання у м. Харків ОСОБА_1 та його родина зареєструвалися за місцем дислокації обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_5 по АДРЕСА_5 .

16 травня 2007 року Харківським бюро технічної інвентаризаціївидано довідку за вих.№ 1652, що повнолітні члени родини позивача та сам позивач не має у власності жодних домоволодінь.

20 липня 2007 року комісією Харківського обласного військового комісаріату сладено довідку, що позивач потребує поліпшення житлових умов.

Відповідно до Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 жовтня 2006 року № 577( далі Інструкція № 577) позивачем 31 липня 2007 року подано рапорт на ім`я Харківського обласного військового комісара про зарахування його та членів його сім`ї на облік для отримання житлової площі у м. Харкові.
Згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії Харківського обласного військового комісаріату від 31 липня 2007 року № 7 позивача та членів його сім`ї зараховано на квартирний облік з 27 липня 1993 року.
28 липня 2016 року на засіданні житлової комісії Харківського гарнізону погоджено розподіл житлової площі для постійного проживання підполковнику запасу ОСОБА_1 у складі сім`ї три особи у загальній черзі з 27 липня 1993 року: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.45)
14 вересня 2016 року позивач звернувся з заявою до КЕВ м. Харкова стосовно надання йому та його сім`ї постійного житла та відповідних письмових рішень компетентних органів (а.с. 19)
03 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримав відповідь КЕВ м. Харкова за вих. №4911, що рішенням Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 12 серпня 2016 року № 231 йому відмовлено в розподілі житлової площі за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з неправомірним перебуванням на квартирному обліку у Харківському гарнізоні. Відповідно до нормативно-правових актів у Міністерстві оборони України правом зарахування з інших гарнізонів користуються особи, які звільнені в запас або відставку за віком. Рішення комісії є остаточним та доведено до відома житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 листом від 26серпня 2016 року № 4181, у якому вказано про необхідність прийняти відповідне рішення з повідомленням на адресу КЕВ м.Харкова та адресу ОСОБА_1 . Додатково надано копії цього листа на адресу житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та копію рішення Комісії з контролю за розподілом житла в гарнізонах Збройних Сил України від 12 серпня 2016 року № 231 (а.с. 20).

28 жовтня 2016 року на засіданні житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (витяг з протоколу № 12) прийнято рішення про зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та членів його сім`ї.
Згідно із пунктом 3.10 Інструкції № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Якщо військовослужбовець, який перебуває на обліку, обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку реєстрації, інший населений пункт, відповідний командир військової частини за проханням військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку за віком подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційного органу необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтями 22, 24 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.
Згідно із статтею 43 ЖК Української РСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).
Згідно із статтею 26 Закону звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Пунктом 32 Порядку встановлено, що військовослужбовцям житло надається згідно з чергою. Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції № 577, чинної на час постановлення позивача та членів його сім`ї на квартирний облік в Харківському обласному військовому комісаріаті, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Військовослужбовці та члени їх сімей мають право до одержання житлового приміщення зареєструватися за місцем знаходження військової частини, а в разі її розформування - за місцем знаходження військового комісаріату. Надання житлових приміщень військовослужбовцям та членам їх сімей провадиться після здачі ними житлової площі, яку вони займали за попереднім місцем служби (навчання).

Відповідно пункту 3.10 Інструкції № 577 військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Якщо військовослужбовець, який перебуває на обліку, обирає для проживання після звільнення з військової служби, з урахуванням існуючого порядку реєстрації, інший населений пункт, відповідний командир військової частини за проханням військовослужбовця за 6 місяців до звільнення в запас або у відставку за віком подає до військового комісаріату і квартирно-експлуатаційного органу необхідні документи для зарахування військовослужбовця на квартирний облік, на якому він перебуває до одержання житла. На підставі повідомлення квартирно-експлуатаційного органу про зарахування такого військовослужбовця до черги на отримання житла у військовому комісаріаті він знімається з квартирного обліку за останнім місцем служби.

З урахуванням викладених норм матеріального права, суд першої інстанції, вирішуючи спір, обґрунтовано виходив з того, що військовослужбовці звільнені у запас у звязку із скороченням штатів та реформування Збройних Сил України мають право постановки на квартирний облік в іншій місцевості після звільнення у запас згідно із абзацом 2 пункту 3.10 Інструкції № 577.
Суд першої інстанції у рішенні вказав, що клопотання позивачем про зарахування на квартирний облік подано в червні 2006 року, а виключено його із списків особового складу в грудні 2006 року, тобто в межах шестимісячного строку до звільнення з військової служби відповідно до вимог Інструкції № 577.
Апеляційний суд з посиланням на встановлені судом першої інстанції обставини та норми матеріального права, на які послався і суд першої інстанції, дійшов висновку, що процедура зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік після звільнення з військової служби в іншому населеному пункті не дотримана, позивач не має права залишатися на квартирному обліку в Хаківському гарнізоні. Проте суд апеляційної інстанції не зазначив, на підставі яких доказів дійшов такого висновку, не спростував висновки суду першої інстанції, обмежившись констатацією встановлених обставин та переліком норм права.
Верховний Суд, ураховуючи встановлені судами обставини, норми матеріального права, які регулюють правовідносини між сторонами, виходить з такого.
Згідно із частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
За змістом статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Верховний Суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).
Згідно із пунктом 2.5. Інструкції № 737 дані про військовослужбовців, зарахованих на квартирний облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) (додаток 6), яка ведеться представником житлової комісії. Дані зазначених книг повинні щороку звірятися (уточнюватися) під час проведення щорічної перереєстрації облікових справ.

Судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів встановлено, що з 31 липня 2007 року по 28 жовтня 2016 року жодних недоліків у документах позивача виявлено не було, він разом з членами сім`ї продовжував перебувати на квартирному обліку, рішення про зарахування позивача та членів його сім`ї на квартирний облік не скасоване, доказів, які б підтверджували вчинення неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на квартирний облік позивача та членів його родини ні під час постановки його та членів його родини на квартирний облік за місцем його служби, ні під час такої постановки на квартирний облік у Харківському обласному військовому комісаріаті відповідачем суду не надано.
Верховний Суд зауважує, що відповідач Харківський військовий обласний комісаріат мав щорічно звіряти та уточнювати дані облікової справи позивача, протягом майже 9 років перебування позивача на квартирному обліку у відповідача не виникало питань щодо правомірності перебування ОСОБА_1 на квартирному обліку.
Суд першої інстанції дослідив наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 18 грудня 2006 року № 281 (по стройовій частині) (а.с. 24). Згідно цього наказу позивач звільняється зі служби та залишається на квартирному обліку для позачергового одержання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.
Відповідно до пункту 2.18. Інструкції № 737 військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів МО України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 1 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.
Військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.
Судом першої інстанції встановлено, що в оскаржуваному рішенні житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про зняття з квартирного обліку підполковника запасу Збройних Сил України ОСОБА_1 та членів його сімї, оформленого пунктом 1 протоколу засідань від 28 жовтня 2016 року № 12, не зазначено підстави для зняття його та членів його сімї з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, відповідно до пункту 2.18 Інструкції № 737.
Верховний Суд зауважує, що встановлені судом першої інстанції обставини, а саме: позивача звільнено у запас, його та членівсімї зареєстровано за новим місцем проживання за місцем дислокації обласного збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, яказвільнена у запас та обрала інше місце проживання, службове житло позивачем здано, участь у приватизіціївін та його сім`я участі не брали, квартири або будинку позивач та члени його сімї не мали та не мають, клопотання про зарахування позивача та членів його сімї на квартирний облік в Харківському гарнізоні подано в черні 2006 року, зараховано на квартирний облік позивача та членів його сімї 27 липня 1993 року, з 31 липня 2007 року він перебував на квартирному обліку в Харківському гарнізоні, 28 липня 2016 року погоджено розподіл житлової площі для постійного проживання позивачу у складі сімї три особи, є такими, які свідчать, що протягом тривалого часу позивач перебував на квартирному обліку у відповідача не викликало питання про дотримання процедури зарахування його на квартирний облік.
Верховний Суд виходить з того, що зняття позивача та членів його сімї з квартирного обліку у жовтні 2016 року, тобто через 23 роки перебування на квартирному обліку, через 9 років перебування на квартирному обліку в Харківському гарнізоні, ураховуючи, що позивач як військовослужбовець має 17 років 03 місяці календарної вислуги та 20 років 11 місяців пільгової вислуги, а також право як військовослужбовець відповідно до Закону, на забезпечення жилим приміщенням, буде становити для позивача надмірний тягар.
Апеляційний суд відмовляючи у позові, не взяв до уваги, що зняття позивача та членів його сімї з квартирного обліку за встановлених обставин не переслідує законної мети, відповідачем не доведено необхідність вказаних заходів щодо позивача відповідно до чинного законодавства України.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що судом першої інстанції, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України 2004 року, досліджено докази у справі в їх сукупності та надано їм належну оцінку, враховано баланс між інтересами позивача (приватними інтересами) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (публічними інтересами) та вирішено спір з урахуванням принципу верховенства права, а судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги, скасування рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2017 року та залишення в силі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року.
Керуючись статтями 409, 413, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 ою, задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 12 липня 2017 року скасувати.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16 березня 2017 року у залишити в силі.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. А. Стрільчук
Судді: В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
О. В. Ступак
Г. І. Усик