Справа №483/248/16-ц Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1
Провадження № 22-ц/4812/13/28
Ухвала

іменем України

14 грудня 2018 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі,

встановила:

10 лютого 2016 року ОСОБА_2 предявив до ОСОБА_3 позов про стягнення з неї 658 952 грн. 28 коп. неповернутої позики та 6 589 гривень на відшкодування судових витрат.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 листопада 2016 року за заявою позивача ОСОБА_2 до участі у справі як співвідповідача залучено ОСОБА_5

Заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 грудня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу.

Під час розгляду справи апеляційним судом від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 тричі надійшли заяви аналогічного змісту датовані 15, 29 листопада 2018 року та 14 грудня 2018 року, в якому вона просила зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішеннями суду у іншій справі №522/3397/18 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання договору позики неукладеним, що розглядається в порядку цивільного судочинства в Приморському районному суді м. Одеси. Розгляд справи призначено на 30 січня 2019 року.

Крім того, заява містить посилання на кримінальне провадження №00001275, за яким слідчим призначено експертизу розписки ОСОБА_3 від 02 жовтня 2018 року.

Заслухавши думку позивача, колегія вважає, що заяви не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на обєктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У справі, яка переглядається, за позовом ОСОБА_2 предметом спору є стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за договором позики від 02 жовтня 2015 року, який обґрунтовано невиконанням відповідачами умов договору.

Як на підставу для зупинення провадження у справі, представник відповідача посилається на факт розгляду судом позову відповідачів до ОСОБА_2 про визнання договору позики від 02 жовтня 2015 року неукладеним.

Проте, наявність спору у справі про визнання договору позики неукладеним не виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги, та можливість встановлення підстав для стягнення чи відмову у стягненні заборгованості за вказаним договором позики.

Тому у суду відсутні підстави для задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої цивільної справи.

Крім того, зупинення провадження у справі призведе до порушення права позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи викладене, з метою дотримання принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, а також з урахуванням того, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3О та ОСОБА_5 відкрито за ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області 25 травня 2018 року, колегія вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись до п. 6 ч. 1 ст. 251, ст. ст. 368, 370 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

В задоволенні заяв представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді : Л.М. Прокопчук

ОСОБА_7

Повний текст судового рішення виготовлено 14 грудня 2018 року.