КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 369/2024/18 Головуючий у суді першої інстанції: КотляроваІ.Ю.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2513/2018 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2018 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

Секретаря судового засідання Маличівській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи Київського апеляційного суду опубліковано в газеті «Голос України» від 03.10.2018 № 185 (6940).

Ухвалою Київського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Волошиної В.М., суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М. від 11 жовтня 2018 року матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення прийнято до провадження Київського апеляційного суду.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції в іншому складі суду для вирішення питання щодо відкриття провадження чи залишення позову без руху та надання строку для усунення недоліків ( можливо об'єднання позовів в одне провадження), мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі № 363/2024/2018 з підстав перебування у провадженні Вишгородського районного суду Київської області позовної заяви ОСОБА_3 із тим же самим предметом та вимогою позову, помилився в оцінці доказів у справі, так як в провадженні Вишгородського райсуду Київської області дійсно є справа № 363/1174/18, де позивачем є ОСОБА_3, а відповідачем ОСОБА_6 з вимогами про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття відповідача з реєстрації. У цій справі відповідач ОСОБА_5 не зазначений і до нього вимоги пред'явлені не були. Відповідно це різні справи, відмінні між собою, не є тотожними Крім того, станом на час подання позову ОСОБА_3 до двох відповідачів провадження в іншій справі № 363/1174/18, на яку посилається суддя, не було відкрито.

Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. Позивач направив до суду апеляційної інстанції заяву, в якій підтримав доводи апеляційної скарги та просив здійснювати розгляд справи у його відсутність. У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадженні у справі за позовом ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні судді Вишгородського районного суду Київської області перебуває справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте до такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК України суддявідмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2018 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до двох відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позовна заява містить кілька самостійних позовних вимог (предмет позову), за змістом яких позивач просив усунути перешкоди у здійсненні правом власності на належне йому нерухоме майно, зобов'язавши відповідача ОСОБА_4 не чинити перешкоди у здійсненні права власності шляхом зняття останньої з реєстраційного обліку місця проживання в АДРЕСА_1. До відповідача ОСОБА_5 шляхом виселення з приміщення будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення із зобов'язанням не чинити власнику перешкоди у користуванні власністю вищезазначеним будинком.

В обґрунтування позовних вимог ( підстава позову) позивач зазначив про те, що він є власником будинку АДРЕСА_1 та фактично вступив у користування власністю, однак відповідачі чинять йому перешкоди у здійсненні прав власності та користування вищезазначеним будинком. Так, відповідач ОСОБА_4 не проживає у вказаному будинку, проте залишилась зареєстрованою за адресою вищевказаного будинку, з реєстраційного обліку не знялась. Будь-яких договірних відносин з приводу проживання, користування будинком між нею та позивачем не має та вона не є членом родини позивача. Відповідач ОСОБА_5 самовільно вселився в будинок, на зауваження покинути будинок не реагує, від поліції утікає.

За змістом положення статті пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК України позивач не має права одночасно порушити одну й ту саму справу у судах. Розгляд і вирішення тотожних справ одночасно в одному чи у різних судах суперечить загальним принципам правосуддя.

Отже, суд може відмовити у відкритті провадження у справі з цієї підстави лише у разі підтвердження факту наявності тотожної справи. Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них збігаються сторони, предмет і підстави. Це підтверджується позовною заявою з відміткою про реєстрацію, ухвалою про відкриття провадження у справі, з яких випливає характер спору.

Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_3, суд першої інстанції керувався тим, що у провадженні цього суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Свій висновок суд обґрунтовував посиланням на відкрите провадження у цивільній справі № 363/1174/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Ровівська сільська рада Вишгородського району про усунення перешкоду у користуванні власністю.

При цьому, на час вирішення судом даного питання матеріали справи не містили належним чином завірену копію ухвали про відкриття провадження у справі у справі № 363/1174/18 та позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Ровівська сільська рада Вишгородського району про усунення перешкоду у користуванні власністю, з відміткою суду про її реєстрацію.

Колегія суддів вважає, що відсутність вказаних документів, в яких зазначені дані щодо учасників справи, предмету позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав) позбавляє можливості суд у повній мірі з'ясувати обставини від яких залежить відмова у відкритті провадження з підстав знаходження у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім того, саме посилання суду першої інстанції щодо відкритого провадження у справі № 363/1174/18, в якій беруть участь ОСОБА_3 (позивач), ОСОБА_4, третя особа: Ровівська сільська рада Вишгородського району із заявленим предметом позову про усунення перешкод у користуванні власністю вже свідчило про те, що в обох справах такі елементи як учасники справи та предмет позову не збігаються.

Так, у поданому позові ОСОБА_3 у травні 2018 року відповідачами є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а предметом позову усунення перешкод у здійсненні правом власності шляхом зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку місця проживання в АДРЕСА_1; до відповідача ОСОБА_5 шляхом виселення з приміщення будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованій особі звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав відмовляти у відкритті провадження у справі.

У випадку підтвердження факту наявності тотожної справи щодо однієї частини вимог, якщо позовна заява містить кілька самостійних позовних вимог до різних відповідачів, не перешкоджає суду приймати до розгляду іншу частину вимог.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вищенаведених норм процесуального права не врахував, залишив без уваги, що предметом позову у даній справі є самостійні вимоги ОСОБА_3 до двох відповідачів, та вирішив питання про відмову у відкритті провадження до всіх заявлених вимог ОСОБА_3 без перевірки наведених у позові вимог щодо кожного із відповідачів та підтвердження факту наявності в цьому чи іншому суді тотожної справи, в яких збігаються сторони спірних правовідносин, предмет і підстави.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за поданою заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення, не ґрунтується на вимог цивільного процесуального законодавства, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

У відповідності до вимог статті 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 червня 2018 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2018 року.

Головуючий

Судді: