У Х В А Л А

13 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 153/550/18

провадження № 61-46897 ск 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. та Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») про визнання частково недійсним договору про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту,

ВСТАНОВИВ :

14 травня 2018 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» про визнання частково недійсним договору про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. Посилалась на те, що, згідно договору №00445/0025ХSGF від 28 січня 2016 року їй вбуло відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 із розміром кредитного ліміту 22 000 гривень та сплатою 29,99 відсотків річних. Строк дії кредитного договору - 36 місяців, тобто до 28 січня 2019 року. Позивач вважає, що деякі пункти умов договору є несправедливими по відношенню до неї як споживача та порушують Закон України «Про захист прав споживачів», а саме: пункт 1.6 договору - щодо розміру щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку, яка становить 438 грн; пункт 4.3 договору - щодо забезпечення своєчасного виконання зобов'язань зі сплати щомісячного платежу, за яким клієнт щомісячно протягом платіжного періоду поточного місяця поповнює рахунок готівкою через відділення банку або готівкою через банкомати банку, або безготівковим перерахуванням коштів з інших рахунків, або переказом на рахунок з інших банків. Такий платіж становить 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту, та містить в собі частину кредитної заборгованості, проценти, що нараховані за користування кредитом у попередньому календарному місяці, а також щомісячну комісію, нараховану наприкінці попереднього календарного місяця.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсними умови пункту 1.6 та пунтку 4.3 Договору №00445/0025ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, укладеного 28 січня 2016 між ОСОБА_4 та ПАТ «Платинум Банк», з моменту укладення договору.

Стягнуто з уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» на користь держави в сумі 704,80 коп.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до частин один, два, п'ять та сім статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Тому, враховуючи вказані обставини, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за управління (обслуговування) кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Відповідно до частини вісім статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Щодо пункту 4.3. договору №00445/0025ХSGF від 28 січня 2016 року, яким передбачено щомісячний платіж для забезпечення своєчасного виконання зобов'язань зі плати щомісячного платежу в розмірі 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту, та містить в собі частину кредитної заборгованості, проценти, що нараховані за користування кредитом у попередньому календарному місяці, а також щомісячну комісію, є несправедливою умовою по відношенню до позивача як споживача, оскільки забезпечення кредитного зобов'язання у вигляді сплати неустойки, (штрафу, пені) за правилами статті 549 ЦК України виникає лише у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому, пункт 4.3 цього договору зобов'язує позивача щомісячно сплачувати 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту, а не у разі порушення нею зобов'язання, що є несправедливою умовою по відношенню до споживача та не відповідає вимогам статті 549 ЦК України, оскільки відповідно до цього пункту порушила позивач зобов'язання чи ні, однак повинна сплатити на користь банку щомісячно 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту.

Крім того, пункт 4.3 цього зазначеного договору зобов'язує позивача сплачувати щомісячний платіж в розмірі 6,5 відсотків від встановленого кредитного ліміту, а не від суми невиконаного, неналежно виконаного, несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, як це передбачено вимогою частинами два та три статті 549 ЦК України.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» залишено без задоволення, а рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року без змін.

Приймаючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовано ухвалено судове рішення, відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, статтей 11 та 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права.

Крім того, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, про те, що ПАТ «Платинум Банк» при укладені з ОСОБА_4 договору №00445/0025ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 28 січня 2016 року включив умови, які є несправедливими, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків позивача як споживача послуг банку, та суперечать статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: п. 1.6 та п. 4.3 Договору №00445/0025ХSGF від 28 січня 2016 року. Тобто, несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за управління (обслуговування) кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

В листопаді 2018 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» звернулась до Верховного Суду з касаційної скаргою на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2018 року та просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвали у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. У своїй касаційній скарзі скаржник посилався на те, що судами попередніх інстанцій були порушені норми матеріального права. Такими порушення на думку скаржника є те, що укладаючи договір відкриття банківського (карткового) рахунку позивач був обізнаний щодо умов зазначеного договору та був згодний із ними, що підтверджується власноручним підписом. Крім того скаржник посилається на порушення процесуального права, а саме на те, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» не є належним відповідачем у справі, мотивуючи тим, що належним відповідачем у цій справі є ПАТ «Платинум Банк» (Банк).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК Українисуд може визнати касаційну скаргу необгрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів вважає, що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваних рішень.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суди попередніх інстанції, виходили з того, що ПАТ «Платинум Банк» при укладені з ОСОБА_4 договору №00445/0025ХSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту від 28 січня 2016 року включив умови, які є несправедливими та суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов'язків позивача як споживача послуг банку, та суперечать статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 1.6 та пункту 4.3 зазначеного договору та підлягає судовому захисту шляхом визнання недійсним вказаного договору в цій частині.

Тому доводи викладені у касаційний скарзі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», щодо обізнаності позивача ОСОБА_4, щодо умов зазначеного договору про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту є необґрунтованими та таким, що суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки суди попередніх інстанцій, ухвалюючи судові рішення керувались правовою позицією висловлену у постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-174цс16, № 6-80цс12 від 12 серпня 2012 року та 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року. Зазначена правова позиція є установленою та її застосування не представляють собою складності.

Доводи скаржника, щодо неналежного відповідача у справі, також не приймаються до уваги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є не органом державної влади, а установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку. Аналіз функцій Фонду, викладених у статтях 4, 37 вказаного Закону, свідчить, що Фонд бере участь у правовідносинах у різних статусах: з одного боку він ухвалює обов'язкові для банків рішення, а з іншого здійснює повноваження органів управління банку, який виводиться з ринку. Так, діючи як орган управління банку, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй відповідних повноважень мають право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторін за договорами про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи; приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обов'язки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю та інше.

Відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація використовується для тимчасового управління банком з метою збереження капіталу та активів банку, докладної оцінки його фінансового стану і вжиття відповідних заходів щодо приведення його діяльності у відповідність до вимог банківського законодавства, відновлення його платоспроможності та ліквідності, стабілізації діяльності банку, усунення виявлених порушень, причин та умов, що призвели до погіршення фінансового стану.

Отже уповноважена особа Фонд гарантування вкладів діє від імені банку, в якому введено тимчасову адміністрацію банку, та є керівним органом.

Відповідно до частини третьої статі 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

У цій справі обставин, передбачених частиною третьою статі 411 ЦПК України, за наявності обставин, за яких судове рішення підлягає обов'язковому скасуванню не встановлено.

Отже за змістом статті 411 ЦПК України та за умови правових положень Банку та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк», як керівного органу Банку та єдиного законного представника цієї юридичної особи, не притягнення до участі у справі Банку, як юридичної особи на правильність судових рішень не впливає та відповідно до частини третьою статі 411 ЦПК Українине може бути підставою для скасування судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою і п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 19 липня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 10 жовтня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_4 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Платинум Банк» про визнання частково недійсним договору про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. О. Лесько

С.Ю. Мартєв