Справа № 152/914/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 грудня 2018 року м. Шаргород

Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області Войнаровський І.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом першого заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Шаргородської районної ради, Шаргородської центральної районної лікарні до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину,

у с т а н о в и в :

25 червня 2018 року перший заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду в інтересах держави в особі Шаргородської районної ради Вінницької області, Шаргородської центральної районної лікарні із позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину.

У обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2017 року у кримінальному провадженні №152/1887/17 відповідачів було визнано винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України.

У результаті вчинення злочину ОСОБА_1 та ОСОБА_2, потерпілий ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження. У звязку з цим ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Шаргородської ЦРЛ з 18 липня 2017 року по 26 липня 2017 року.

Прокурор просить стягнути з відповідачів солідарно на користь держави в особі Шаргородської районної ради Вінницької області, Шаргородської центральної районної лікарні 685,12 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Відповідачі відзив на позовну заяву на пропозицію суду не подали.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини, дослідивши докази, керуючись принципами законності та обґрунтованості, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із наступного.

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2017 року у кримінальному провадженні № 152/1887/17 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 185 КК України. Вирок набрав законної сили 29 січня 2018 року (а.с. 3-7).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироком встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 17 липня 2017 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, під час розпиття спиртних напоїв у будинку ОСОБА_4, розташованому в с. Джурин Шаргородського району Вінницької області по вулиці Центральна, 7, вступили в суперечку з останнім через його неправомірну поведінку, яка переросла в побиття потерпілого, під час якого умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи свої дії, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нанесли ОСОБА_4 по пять ударів кулаками обох рук у голову. Від нанесених ударів ОСОБА_4 впав на підлогу, після чого ОСОБА_1 та ОСОБА_2, не припиняючи своїх протиправних дій, продовжили наносити йому удари, а саме: ОСОБА_1 наніс пять ударів правою ногою по тулубу, а ОСОБА_2 три удари правою ногою по тулубу та нижніх і верхніх кінцівках.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження: забій головного мозку легкого ступеню, забій мяких тканин обличчя, тулуба, кінцівок у вигляді параорбітальної гематоми, крововилив під конюктиву очей, підшкірний гематом на лівій частині грудної клітки, поперековій ділянці. Вказані тілесні ушкодження виникли не менше як від трьох дій тупого предмета (предметів) та належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у Шаргородській ЦРЛ з 18 липня 2017 року по 26 липня 2017 року.

Згідно листа Шаргородської ЦРЛ № 1074 від 14 червня 2018 року вартість перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні з 18 липня 2017 року по 26 липня 2017 року становить 685,12 грн. (а.с. 9).

Під час розгляду справи в суді цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не подавався і не вирішувався.

Відповідно до вимог частини 7 статті 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121 Конституції України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Шаргородська ЦРЛ є спільною комунальною власністю територіальних громад Шаргородського району, фінансується за рахунок районного бюджету, в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у цьому цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Шаргородської ЦРЛ.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

При цьому, відповідно до п. 6 Пленуму Верховного суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» від 7 липня 1995 року № 11 відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний звязок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування.

Таким чином, закон, у вказаних правовідносинах, ставить можливість стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого від злочину в залежність від наявності вини відповідача.

При розгляді цього цивільно-правового спору судом встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: дії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були неправомірними, між їх діями та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні є безпосередній причинний звязок і вина відповідачів, що є підставою для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно частини 1 статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров?я на лікування потерпілого від цього злочину.

Частиною 3 ст. 1206 ЦК України встановлено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров?я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Позивач надав суду належні та допустимі докази для стягнення з відповідачів витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_4 такі як: копію вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 грудня 2017 року (а.с. 3-7); лист Шаргородської ЦРЛ № 1074 від 17 червня 2018 року (а.с. 9); Статут Шаргородської ЦРЛ (а.с. 11-15).

Суд визнає достовірність цих доказів з урахуванням того, що вони відповідають і не суперечать матеріалам справи, узгоджуються між собою і не викликають сумніву у суду.

Беручи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір», із відповідачів в дохід держави солідарно слід стягнути судовий збір в сумі 1762 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави в особі Шаргородської районної ради Вінницької області, Шаргородської центральної районної лікарні в рахунок відшкодування витрат Шаргородської центральної районної лікарні на стаціонарне лікування ОСОБА_4, потерпілого від злочину (МФО 802015, ГУ ДКСУ у Вінницькій області р/р 6816, інд. код 33868196) кошти в розмірі 342 (триста сорок дві) гривні 56 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави в особі Шаргородської районної ради Вінницької області, Шаргородської центральної районної лікарні в рахунок відшкодування витрат Шаргородської центральної районної лікарні на стаціонарне лікування ОСОБА_4, потерпілого від злочину (МФО 802015, ГУ ДКСУ у Вінницькій області р/р 6816, інд. код 33868196) кошти в розмірі 342 (триста сорок дві) гривні 56 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, судовий збір в сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) гривня в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 6001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.В. Войнаровський