У Х В А Л А

30 серпня 2018 року

м. Київ

Справа № 754/8453/16-ц

Провадження № 14-380 цс 18

ВеликаПалата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача - Гудими Д. А.,

суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Саприкіної І. В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

ознайомилася з матеріалами справи за скаргою ОСОБА_3 (далі також - скаржник) на постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження від 25 травня 2016 року, заінтересовані особи:Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець Андрій Тарасович (далі також - державний виконавець), Публічне акціонерне товариство (далі також - ПАТ) «Родовід Банк»,

за касаційними скаргами ПАТ «Родовід Банк» і Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року та

в с т а н о в и л а :

24 червня 2016 року скаржник звернувся до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірними та скасувати винесені державним виконавцем постанови від 25 травня 2016 року про стягнення виконавчого збору, арешт майна боржника й оголошення заборони на відчуження цього майна (далі - оскаржувані постанови).

Мотивував скаргу тим, що 29 квітня 2016 року державний виконавець розглянув заяву представника стягувача (ПАТ «Родовід Банк») про примусове виконання виконавчого листа № 2-211/15, виданого 23 липня 2015 року Деснянським районним судом м. Києва на виконання рішення цього ж суду про стягнення зі скаржника на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 500 000 доларів США, що за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення станом на 21 квітня 2015 року еквівалентно 11 127 193,50 грн; заборгованості за процентами у розмірі 70502,97 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення еквівалентно 1 569 000,38 грн; пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 2 029 261,94 грн; трьох процентів річних від простроченої суми у розмірі 607 669,70 грн. За результатами розгляду вказаної заяви цього ж дня державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 50996794.

На зазначену постанову скаржник подав скаргу до Деснянського районного суду м. Києва з підстав того, що заява про відкриття виконавчого провадження підписана та подана особою без належних повноважень і у невстановлений законодавством спосіб.

Скаржник вказав, що 25 травня 2016 року державний виконавець виніс постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 39 324,49 доларів США та цього ж дня виніс постанову про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження, згідно з якою наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне скаржнику. Останній зазначав, що постанова про відкриття виконавчого провадження й оскаржувані постанови йому не направлялись, і про їх винесення він дізнався лише 14 червня 2016 року після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження.

Стверджував, що державний виконавець, не надавши скаржнику строк для добровільного виконання рішення, порушив його обов'язки, а також процедуру примусового виконання рішення і права скаржника.

28 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою скаргу задовольнив.

13 грудня 2016 року Апеляційний суд міста Києва постановив ухвалу, якою рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Рішення судів першої й апеляційної інстанцій мотивовані тим, що 16 вересня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва постановив ухвалу, якою визнав неправомірною та скасував постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 50996794 від 29 квітня 2016 року, оскільки при відкритті цього виконавчого провадження порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження» (заява про відкриття виконавчого провадження була прийнята від особи, яка не мала на це відповідних повноважень, а виконавче провадження відкрите за сумою заборгованості, яка не відповідала розміру, зазначеному у заяві про відкриття виконавчого провадження).

Суди також вказали, що як постанова про відкриття виконавчого провадження, так і оскаржувані постанови, боржнику вручені не були, і він був фактично позбавлений можливості самостійно виконати рішення суду. Тобто, суди вважали заявлені вимоги про скасування оскаржуваних постанов обґрунтованими.

30 січня 2017 року ПАТ «Родовід Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Куліша В. М. звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Просить скасувати постановлені у справі ухвали та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги. Вказує на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційну скаргу мотивує тим, що скаржник особисто відмовився від надісланої кореспонденції (зокрема, оскаржуваних постанов), а тому його доводи щодо необізнаності про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими. ПАТ «Родовід Банк» вважає, що при винесенні оскаржуваних постанов державний виконавець діяв згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження». Вказує, що висновки судів про те, що у разі скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, оскаржувані постанови не можуть залишатись чинними, спростовуються тим фактом, що на момент подання цієї касаційної скарги у провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ перебуває інша касаційна скарга ПАТ «Родовід Банк» у справі щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 50996794.

У поданому 20 лютого 2017 року доповненні до касаційної скарги ПАТ «Родовід Банк» вказує на те, що справи про оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору належать до компетенції адміністративних судів. Вважає, що суди першої й апеляційної інстанцій розглянули цю справу без встановленої законом компетенції.

14 лютого 2017 року Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України також звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою. Просить скасувати постановлені у справі ухвали та постановити нову, якою відмовити у задоволенні скарги. Вказує на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Мотивує тим, що суди попередніх інстанцій не врахували факт оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 16 вересня 2016 року про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 50996794 від 29 квітня 2016 року, а оскаржувані постанови повинні бути доведені до відома боржника шляхом направлення їх простою кореспонденцією, що відповідає приписам статті 31 Закону України «Про виконавче провадження».

2 березня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрив провадження у справі за касаційною скаргою ПАТ «Родовід Банк», а 5 квітня 2017 року - за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

1 червня 2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ призначив справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладений у новій редакції.

3 липня 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 403 ЦПК України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду у всіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб'єктної юрисдикції.

ВеликаПалата Верховного Суду, перевіривши наявність підстав для передачі на її розгляд справи, дійшла висновку, що такі підстави відсутні.

У касаційних скаргах ПАТ «Родовід Банк» і Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України доводів щодо порушення судами першої й апеляційної інстанцій правил предметної чи суб'єктної юрисдикції немає.

Такий довід наведений лише у доповненні до касаційної скарги ПАТ «Родовід Банк», поданому 20 лютого 2017 року, що підтверджує відбиток штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, в якому це доповнення надіслане до суду.

Згідно з частиною першою статті 330 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання доповнення до касаційної скарги, особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження.

Відповідно до статті 325 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання доповнення до касаційної скарги, строк на подачу касаційної скарги становив двадцять днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

Відповідно до статті 319 ЦПК України в редакції, чинній на момент подання доповнення до касаційної скарги, ухвала апеляційного суду набирала законної сили з моменту її проголошення.

Оскільки оскаржена ухвала Апеляційного суду міста Києва проголошена 13 грудня 2016 року, касаційна скарга ПАТ «Родовід Банк» подана 30 січня 2017 року, а доповнення до неї - лише 20 лютого 2017 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, Велика Палата Верховного Суду вважає, що наведене не дає підстав для висновку про оскарження ПАТ «Родовід Банк» рішень судів попередніх інстанцій саме у зв'язку з порушенням цими судами правил предметної юрисдикції. Відтак, підстави для прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 754/8453/16-ц відсутні.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

ВеликаПалата Верховного Суду також звертає увагу на те, що нею вже висловлені правові позиції щодо юрисдикції спорів у справах про оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору (постанови від 6 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц та від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15-ц).

Керуючись частиною шостою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

у х в а л и л а :

1. Справу за скаргою ОСОБА_3 на постанови про стягнення виконавчого збору та про арешт майна боржника й оголошення заборони на його відчуження від 25 травня 2016 року, заінтересовані особи:Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець АндрійТарасович, Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», за касаційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» та Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 грудня 2016 року повернути на розгляд до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

2. Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Д. А. Гудима
Судді:Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаО. Б. Прокопенко
В. В. БританчукЛ. І. Рогач
В. І. ДанішевськаІ. В. Саприкіна
О. С. ЗолотніковО. С. Ткачук
О. Р. КібенкоВ. Ю. Уркевич
В. С. КнязєвО. Г. Яновська