РІШЕННЯ
Іменем України
Справа № 285/4023/18
провадження у справі №2/0285/1455/18
12 грудня 2018 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: представник ОСОБА_1

відповідач: представник не прибув

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, -

ВСТАНОВИВ:
30.10.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь та на користь малолітніх дітей моральну шкоду в розмірі 1 939 200,00 грн. кожному, що еквівалентно 60 000 євро.

В обґрунтування позову зазначає, що її чоловік та батько її малолітніх дітей, ОСОБА_5 9.10.2012 року був призваний на військову службу у Збройні сили України згодом продовжив службу в ЗСУ за контрактом. З 10.05.2015 року ОСОБА_5 займав посаду снайпера 2-го відділення снайперів взводу снайперів військової частини польова пошта НОМЕР_1 . У період з 20.08.2014 року по 5.09.2014 року. з 30.01.2015 року по 5.06.2015 року та з 16.06.2015 року по 30.07.2015 року ОСОБА_5 безпосередньо брав участь в захисті незалежності та суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та луганської областей у складі військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Згідно бойового розпорядження 30.07.2015 року старший солдат ОСОБА_5 виконував бойові завдання в районі с. Новолуганське Артеміського району (нині Бахмутський) Донецької області. Цього ж дня близько 18 год. 00 хв. в складі розвідувальної групи старший солдат ОСОБА_5 перебував на веденні розвідки, де потрапив у засідку (обстріл з гранатометів та стрілецької зброї) з боку російських бойовиків, отримав важке поранення та потрапив в полон. 11.08.2015 року ОСОБА_5 від отриманих поранень загинув. Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 3.05.2018 року у справі № 285/2987/17 встановлено факт загибелі ОСОБА_5 внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

Внаслідок втрати чоловіка та батька своїх дітей, вона відчуває безперервні, невгамовні душевні болі та страждання, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування, діти залишившись без батька, ніколи не матимуть можливості відчути необхідні для повноцінного розвитку батьківську любов та увагу.

Вважає, що розмір моральної шкоди встановлений з урахуванням характеру і обсягу завданих моральних страждань та з урахуванням практики Європейського суду з аналогічних питань, а тому просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позов у повному з підстав, викладених у позовній заяві та заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не прибув повторно, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в період шлюбу з ОСОБА_5 , у позивача ОСОБА_2 народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10, 11, 12,).

9.10.2012 року ОСОБА_5 був призваний на військову службу у Збройні сили України, згодом продовжив службу в Українській армії за контрактом. З 10.05.2015 року ОСОБА_5 займав посаду снайпера 2-го відділення снайперів взводу снайперів військової частини польова пошта НОМЕР_1 . У період з 20.08.2014 року по 30.07.2015 року ОСОБА_5 безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до витягу із наказу керівника сектору «А» (по стройовій частині) від 20.08.2014 року № 25, від 5.09.2014 року № 41; витягу із наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (по стройовій частині) від 6.02.2015 року № 37; витягу із наказу керівника сектору «С» (по стройовій частині) від 6.06.2015 року № 159; витягу із наказу керівника сектору «С» (по стройовій частині) від 10.08.2015 року № 225; витягу із наказу по стройовій частині від 30.07.2015 року № 182, молодший солдат ОСОБА_5 брав участь антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Згідно бойового розпорядження 30.07.2015 року старший солдат ОСОБА_5 виконував бойові завдання в районі с. Новолуганське Артеміського району (нині Бахмутський) Донецької області. Цього ж дня близько 18 год. 00 хв. в складі розвідувальної групи старший солдат ОСОБА_5 перебував на веденні розвідки, де потрапив у засідку (обстріл з гранатометів та стрілецької зброї) з боку російських бойовиків, отримав важке поранення та потрапив в полон. 11.08.2015 року ОСОБА_5 від отриманих поранень загинув, що підтверджується актом проведення службового розслідування по факту загибелі ОСОБА_5 та свідоцтвом про смерть від 14.08.2015 року, актовий запис № 07.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Апеляційного суду Житомирської області від 3.05.2018 року у справі № 285/2987/17 встановлено факт загибелі ОСОБА_5 при виконанні обов`язку військової служби поблизу с. Новолуганське Артеміського району (нині Бахмутський) Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с. 17).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно ч. 6 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування.

Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Як слідує зі ст. ст. 1167, 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ІУ Женевською конвенцією 1949 року про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, розділу ІІ Конституції України.

При вирішенні позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Хачукаєви проти Росії»; «Сагаєва та інші проти Росії»; «Ісламова проти Росії»; «Султигов та інші проти Росії», згідно яких Російську Федерацію зобов`язано сплатити компенсацію за моральні страждання у зв`язку із смертю родичів, пов`язаних із діями агентів держави Російської Федерації (а.с. 55-69).

Обґрунтовуючи завдану відповідачем моральну шкоду в сумі, еквівалентній 180 000,00 Євро, позивачем доведено, що внаслідок втрати чоловіка та батька ОСОБА_5 , який загинув в результаті військової агресії Російської Федерації проти України, позивач ОСОБА_2 та її малолітні діти, відчувають безперервну, невгамовну душевну біль та страждання, що не дає їм можливості нормально спілкуватись з оточуючими, діти стали напруженими та замкнутими, дуже важко переживають втрату батька, сильно сумують за ним.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

Враховуючи те, що представником позивача наведені належні докази вини відповідача у завданні моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_5 внаслідок збройної агресії Російської Федерації, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Судовий імунітет щодо пред`явлення позову до іноземної держави лише за згодою компетентних органів відповідної держави, передбачений ч. 1 ст. 79 Закону України «Про міжнародне приватне право», не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1, 2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01 серпня 1975 року, договори укладені між Україною та Росією, у тому числі про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст. 2 Статуту ООН, є державною-агресором, що свідчить про відсутність у неї судового імунітету.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264,265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :
Позов задовольнити.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди 1 939 200, 00 (один мільйон дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень, що еквівалентно 60 000 (шістдесят тисяча) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди 1 939 200, 00 (один мільйон дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень, що еквівалентно 60 000(шістдесят тисяча) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) у відшкодування моральної шкоди 1 939 200, 00 (один мільйон дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч двісті) гривень, що еквівалентно 60 000 (шістдесят тисяча) євро за офіційним курсом Національного Банку України на день підписання позову.

Стягнути з Російської Федерації на користь держави Україна судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири ) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвалу суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а саме Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 19 грудня 2018 року.

Суддя Т.Б. Сташків