_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6055/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2018 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі -Шпак К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ :

18.09.2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 21.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 429, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, в сім'ї відсутнє взаєморозуміння, виникають постійні сварки, не має спільних інтересів, шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені з восени 2017 року, а тому примирення подружжя неможливе, у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час немає.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 до судового засідання з'явились, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв або клопотань від відповідача суду не надходило.

При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло заяви про причини неявки до судового засідання, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та її представника, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /до шлюбу - «ОСОБА_1» / 21.05.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 429, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.05.2011 року /а.с. 9/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із свідоцтва про народження, яке видано 13.01.2012 року серія НОМЕР_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що вбачається із свідоцтва про народження, яке видано 21.02.2015 року серія НОМЕР_3, батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.4,5/

При розгляді справи про розірвання шлюбу 17.10.2018 року судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, заслухані пояснення подружжя, дійсні мотиви розірвання шлюбу та було надано строк на примирення з метою збереження сім'ї.

До наступного судового засідання відповідач не з'явився, зі слів позивача вони спілкувались з відповідачем, оскільки спілкуються з приводу виховання дітей, позивач не перешкоджає спілкуванню з дітьми батьку, з вересня 2018 року позивач з дітьми стала проживати за адресою її мати, спільного господарства не ведуть, спору щодо стягнення аліментів або поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють, неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, після надання строку на збереження сім'ї примирення між сторонами не відбулось, позивачка наполягає на розірванні шлюб.

Судом встановлено, що шлюб у сторін носить формальний характер, подружні стосунки між ними не підтримуються на протязі року, спільного господарства сторони не ведуть, спору щодо поділу спільного майна на теперішній час сторони не заявляють.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81,89,211,259,263-265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - «ОСОБА_1 »/ та ОСОБА_2, зареєстрований 21.05.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 429, які від шлюбу мають дітей - розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу - «ОСОБА_1 »/ та ОСОБА_2, вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складений 17.12.2018 року.

Суддя Гниличенко М. В.