Єдиний унікальний номер 236/685/18 Номер провадження 22-ц/804/524/18

Головуючий у 1 інстанції: Саржевська І.В. Єдиний унікальний номер 236/685/18
Суддя-доповідач: ОСОБА_1 Номер провадження 22-ц/804/524/18
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2018 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Азевича В.Б., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Бахмуті Донецької області цивільну справу № 236/685/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 вересня 2018 року (суддя Саржевська І.В.),

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання їх повнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з продовженням навчання у розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу між нею та відповідачем 26 грудня 2000 року дочка залишилась проживати з нею. Рішеннями Краснолиманського міського суду Донецької області від 27.11.2000 року та від 23.09.2014 року з відповідача стягувались аліменти на утримання їх дочки до досягнення нею повноліття. Починаючи з 01 вересня 2017 року дочка навчається на денному відділенні Словянського коледжу Національного Авіаційного Університету, плата за навчання складає 8 000 грн. на рік, стипендію дочка не отримує. Крім того, вона, позивачка, понесла грошові витрати, повязані з навчанням дочки, на придбання залікової книжки, студентського посвідчення, канцелярських речей. Після досягнення дочкою повноліття відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, вона не в змозі самостійно утримувати їх повнолітню дочку у звязку із тим, що їй потрібні ще й кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнено щомісячно з відповідача на користь позивачки на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у звязку з продовженням навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн., починаючи з 26 березня 2018 року до припинення нею навчання до 30.06.2019 року. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Допущене негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, укладеним з порушенням норм процесуального права, неправильним установленням обставин справи, не дослідженням деяких доказів, що призвело до неправильного вирішення справи на користь відповідача. Судом порушено ч. 1 ст. 13 ЦПК України щодо розгляду позовної заяви не в межах заявлених нею вимог. Вона заявляла вимогу про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу, а суд прийняв рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн.. Порушено вимоги ч. 1 ст. 76, ст. 79 ЦПК України щодо достовірності доказів. У справі є відповіді з головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України щодо перетину відповідачем кордону України з лютого місяця 2014 року по 04 липня 2018 року, ці відповіді є достовірними письмовими доказами того, що відповідач не є безробітним, що робота відповідача в Україні по 04 жовтня 2017 року полягала у регулярних виїздах за кордон України та була нелегальною, оскільки у довідках Державної фіскальної служби України немає відомостей про суми виплачених відповідачу доходів з цього місця роботи, а з 16 жовтня 2017 року по теперішній час відповідач періодично виїздить до Угорщини на тривалий час на роботу, але суд не визнав цих обставин та стверджує, що відповідач є безробітним, бо так стверджує сам відповідач. В порушення п. 2 ч. 4 ст. 265 ЦПК України суд відхилив відповіді з головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України про виїзди відповідача за кордон України і не вказав мотиви їх відхилення. Також суд 1 інстанції порушив ч. 1 ст. 84 ЦПК України, якою визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. 26 липня 2018 року вона надала суду 1 інстанції клопотання про витребування доказів щодо місця роботи відповідача за кордоном України і отримані ним там доходи після отримання інформації з головного центру спеціальної інформації державної прикордонної служби України про перетин ОСОБА_3 кордону України, але суд не звернувся до консульства Угорщини щодо місця роботи ОСОБА_3 та отримані ним там доходи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 153757, виданого 10 лютого 2000 року Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 197487, виданого повторно 12 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

ОСОБА_4 є студенткою 2 курсу та навчається за контрактом на денній формі навчання в Державному вищому навчальному закладі "Відокремлений структурний підрозділ Національного авіаційного університету Словянський коледж Національного авіаційного університету" за спеціальністю 071 Облік і оподаткування, строк навчання при виконанні навчального плану - по 30.06.2019 року. Вона мешкає разом із матірю ОСОБА_2, та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов'язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та їх спроможність її надавати.

Згідно з довідкою із Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Словянської обєднаної державної податкової інспекції відповідач звільнений з роботи у ТОВ Каріна транс ІР 03 травня 2017 року, після цієї дати інформація про його доходи відсутня.

Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, суд врахував те, що відповідач є працездатним, але не працює, доходів не має, на обліку в Закарпатському обласному центрі зайнятості як безробітний не перебуває. На теперішній час відповідач одружений та має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З урахуванням встановлених фактичних обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1 000 грн. щомісячно, частково задовольнивши позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги позивачки щодо не врахування судом доказів про періодичні виїзди відповідача до Угорщини на роботу необґрунтовані та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації від 02.09.2016 року, наданої на запит Виноградівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з 22.02.2014 року по 17.10.2016 року періодично перетинав державний кордон (а.с.64-65).

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації від 03.08.2018 року, наданої на запит суду у даній справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, у період з 20.11.2016 року по 04.07.2018 року також періодично перетинав державний кордон (а. с. 108, 108 зворот).

Вказана інформація не свідчить про працевлаштування відповідача та отримання ним доходів.

Посилання ОСОБА_2 у апеляційній скарзі на те, що суд не звернувся до консульства Угорщини щодо місця роботи відповідача та отримані ним там доходи необґрунтовані.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні, серед іншого, повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивачкою не надавались докази того, що вона приймала заходи для отримання інформації в консульстві України в Угорщині та що їй відмовлено у отриманні такої інформації.

Саме з таких підстав позивачці відмовлено у задоволенні клопотання про витребування інформації з Генерального консульства Угорщини апеляційним судом.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Крім того, згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зазначене, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 06 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: В.Б. Азевич

ОСОБА_7