Постанова

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 295/11313/16-ц

провадження № 61-26807 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: ЛуспеникаД. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_4,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5про розірвання договору та стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира

від 15 серпня 2017 року у складі судді Зосименка О. М. та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області у складі колегії суддів:

Павицької Т. М., Миніч Т. І., Трояновської Г. С. від 26 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5.) про розірвання договору та стягнення коштів.

Зазначав, що 07 червня 2016 року між ним та ФОП ОСОБА_5 був укладений договір, відповідно до якого виконавець зобов'язувалась організувати роботу по виготовленню і передачі у власність ПВХ конструкцій. У зв'язку з тим, що відповідач у порушення підпунктів 1.1, 3.2 Договору не виготовив та не встановив металопластикове вікно, позивач просив розірвати договір від 07 червня 2016 року, укладений між сторонами, стягнути з відповідача 2 696,00 грн. сплачених коштів, 2 500,00 грн. витрат на юридичні послуги.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 відмовився від виконання умов договору, а саме не прийняв замовлений виріб, а тому підстав, передбачених статтею 651 ЦК України, для розірвання договору немає.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, а рішення районного суду залишаючи без змін, виходив із того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для розірвання договору, оскільки роботи за договором підряду були виконані належним чином, відповідно до умов Договору. При цьому саме позивач відмовився прийняти товар та погасити заборгованість по оплаті виробу.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове судове рішення, яким договір укладений 07 червня 2016 року між ним та ФОП ОСОБА_5 розірвати.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не надано оцінку наявним у справі доказам, судове рішення не обґрунтоване.

Суд першої інстанції порушив вимоги статтей 212-215 ЦПК України 2004 року.

Суд апеляційної інстанції неповно з'ясував обставини справи, погодився з висновками суду першої інстанції, незважаючи на порушення районним судом статтей 212-215 ЦПК України 2004 року та 610, 651-653 ЦК України.

Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції помилково прийшов до висновку, що ФОП ОСОБА_5 має право відмовитись від договору підряду без відшкодування замовнику понесених витрат.

Відзив на касаційну скаргу учасниками справи не подано.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 651 ЦК Українизміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Судом встановлено, що відповідно до договору від 07 червня 2016 року, укладеного між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5, виконавець зобов'язувався виготовити та передати замовнику ПВХ конструкцію. У свою чергу, ОСОБА_4 зобов'язувався оплатити та прийняти замовлену конструкцію. Відповідно Додатку №1 до вищезазначеного договору, замовлена конструкція поверненню не підлягає. Замовник -

ОСОБА_4 був ознайомлений з умовами договору, про що свідчить підпис у додатку №1 до договору.

Замовник виконав свої зобов'язання, неодноразово повідомляв

ОСОБА_4 про готовність виробу та його доставку останньому.

15 червня 2016 року ОСОБА_4 відмовився прийняти вироби, що підтверджується доповідною запискою та не заперечувалося самим позивачем. Причину відмови вказав, що вироби доставлені в нічний час.

06 липня 2016 року відповідач направив ОСОБА_4 лист, в якому повідомляв про готовність виробу та необхідність сплатити кошти у сумі

1 345,00 грн. Рекомендований лист позивач отримав 09 липня 2016 року, що підтверджується його підписом.

Оскільки ОСОБА_4 не з'явився за товаром, відповідач повторно направив йому лист, в якому повідомляв не тільки про готовність виробу, а і про зміну реквізитів, на які йому необхідно платити кошти. Факт отримання позивачем 08 серпня 2016 року рекомендованого листа від

ФОП ОСОБА_5 підтверджується його підписом.

Зазначені обставини свідчать, що позивач відмовився прийняти ПВХ конструкцію та погасити заборгованість по оплаті виробу.

Отже, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, направлені на переоцінку доказів, обставин у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 15 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 26 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Ю. В. Черняк