Справа № 203/2955/18
УХВАЛА

30 серпня 2018 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява.

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження по справі суд враховує наступне.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведено в ч.1 ст.315 ЦПК України.

Частиною 4 ст.315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений пі час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що останній просив встановити факт проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини після смерті останньої.

В обґрунтування необхідності встановлення вказаного факту послався на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті матері, а батько відмовився від права на спадщину на його користь. Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з не наданням довідки про склад сімї матері на момент її смерті.

З долученої до заяви постанови нотаріуса від 17.07.2018 року вбачається, що підставою відмови у вчиненні вказаної нотаріальної дії стало не надання довідки органу реєстрації, на підставі якої можна встановити наявність чи відсутність спадкоємців, що мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст.1241 ЦК України.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає, що встановлення факту проживання батьків заявника за однією адресою на момент смерті одного із них (матері), не підтвердить факту наявності або відсутності спадкоємців, визначених ст.1241 ЦК України, за відсутності відомостей про наявність яких нотаріусом і було відмовлено у видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

А з наданих до заяви документів та фактичних обставин, наведених в заяві, вбачається спір про право заявника на спадкування, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження шляхом заявлення відповідних вимог про визнання права власності в порядку спадкування або шляхом оскарження нотаріальної дії.

В звязку з цим, у відкритті провадження за заявою слід відмовити на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» повернути заявнику сплачений при подачі заяви судовий збір.

Керуючись п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.4,5,258-260,293,315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Восьма Дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Розяснити заявнику, що він має право звернутись до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., перерахований згідно квитанції №0.0..1 від 27 серпня 2018 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ю.Казак