Провадження № 2/761/3515/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.,

при секретарі: Яриновській Є.В.,

за участю:

позивачки: ОСОБА_1,

представника позивачки: ОСОБА_2,

представника відповідача 1: ОСОБА_3,

відповідача 3: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Наталія Олексіївна про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнання права власності на ? частину квартири,

в с т а н о в и в:

В травні 2017р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 66-72) до відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Н.О., в якому просила суд:

- встановити факт її проживання з ОСОБА_8 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 1989р. по ІНФОРМАЦІЯ_4.;

- визнати за позивачкою право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частки в спільному сумісному майні осіб, які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4. помер ОСОБА_8, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках, проживали однією сім'єю і вели спільний бюджет з 1989р. по ІНФОРМАЦІЯ_4.

ІНФОРМАЦІЯ_5., ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивачки народились сини - відповідачі ОСОБА_6. ОСОБА_4, батьком яких є ОСОБА_8

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина, що складалась із квартири АДРЕСА_1. До спадкоємців першої черги належать відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_6, як сини померлого та відповідачка ОСОБА_5 - мати померлого.

На думку позивачки зазначена вище спірна квартира, є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_8, в силу ст. ст. 17, 18 Закону України «Про власність», оскільки в позасудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просили суд позов задовольнити. На обґрунтування заявлених позовних вимог, сторона позивача клопотала перед судом про допит свідків, подавши відповідну заяву, а також просила залучити суд, в якості доказів фотографії з сімейного архіву позивачки.

Представники відповідачки ОСОБА_5 проти позову заперечували, зазначаючи, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачка не проживала з померлим у зазначений нею період часу і вони не вели спільного господарства. Так, у них дійсно народились два сини - відповідачі по справі, проте померлий проживав окремо. Також представники звертали уваги суду, що спірна квартира була набута померлим ОСОБА_8 на за спільні кошти з позивачкою або внаслідок їх спільної праці, а відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» шляхом безоплатної приватизації, просили суд позов залишити без задоволення.

Відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_4, заявлені позовні вимоги визнали, подавши до суду заяви про визнання позову, зазначаючи, що дійсно батьки проживали разом та їх виховували без реєстрації шлюбу у зазначений в позові період часу, просили суд позов задовольнити, наголошуючи, що спірна квартира постійно була в оренді, а сім'я проживала в квартирі АДРЕСА_2, при цьому у весняно - осінній період батько відповідачів проживав на дачі.

Третя особа, про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у свою відсутність.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що покійний ОСОБА_6 був її племінником, виховання і догляд за яким здійснювала свідок, оскільки мати покійного фактично створила нову родину, в якій не було місця ОСОБА_6, який вчився в школі інтернаті для дітей з вадами зору. Свідку відомо, що позивачка з її племінником фактично перебували у фактичних шлюбних стосунках, і в них народились двоє синів. За станом здоров'я її племінник не міг працювати, а тому постійно займався домашнім господарством, в тому числі городництвом на дачі, і оскільки один із синів мав хворобу нирок, її племінник здавав в оренду квартиру по АДРЕСА_1, щоб забезпечити родину.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона тривалий час товаришує з позивачкою, а також була знайома з чоловіком позивачки ОСОБА_8, який дуже гарно відносився до сина свідка. В подальшому син свідка неодноразово відвозив ОСОБА_8 на дачу, яка розташована в районі «Осокорки». Також свідку відомо, що чоловік позивачки ОСОБА_8 квартиру по АДРЕСА_1 здавав в оренду, оскільки отриманий ним розмір пенсії був недостатнім, щоб забезпечити утримання сім'ї, в тому числі двох дітей.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що товаришувала з покійним ОСОБА_8 з дитинства. Свідку відомо, що ОСОБА_8 фактично проживав у шлюбі з позивачкою, без його реєстрації, оскільки отримав на виробництві тілесні ушкодження, внаслідок опіку, у зв'язку з чим не хотів реєструвати шлюб.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_8 по матері. В спірній квартирі його брат проживав з 1989 по 1994рр. Після приватизації квартири він її здавав в оренду, оскільки розмір пенсії був недостатній. Свідку відомо, що дійсно від його брата позивачка народила двох синів, проте його брат з нею не проживав, оскільки цього не бажала сама позивачка, а проживав він у свого біологічного батька, де його свідок разом з матір'ю і відвідували..

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки в будинку АДРЕСА_2. Батько свідка товаришував з ОСОБА_6, який майже постійно проживав з позивачкою. Свідок товаришує з синами позивачки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що ІНФОРМАЦІЯ_4. помер ОСОБА_8 (а.с. 10), після смерті якого відкрилась спадщина, до якої входить однокімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03 лютого 1994р., і набута шляхом безоплатної приватизації, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 23-28).

Судом встановлено, що до спадкоємців першої черги за законом, які звернулись в установленому законом порядку з заявами про прийняття спадщини належать: мати померлого - відповідачка ОСОБА_5, та його сини: відповідачі: ОСОБА_6, ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що батьками відповідачів: ОСОБА_6, ОСОБА_4 є позивачка та померлий ОСОБА_8 (а.с. 14, 15).

Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 цього Кодексу, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

За змістом ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, на підставі пояснень сторін, допитаних в судовому засіданні свідків, а також наданих стороною позивача з сімейного архіву фотокарток, що позивачка ОСОБА_1 фактично проживала однією сім'єю з померлим ОСОБА_8, вели спільне господарство в період часу з січня 1990р. по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_4.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, сторона позивача просила суд визнати за собою право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як частки в спільному сумісному майні осіб) її та померлого ОСОБА_6.), які проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998р. № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» (у редакції, яка була чинною на момент спірних правовідносин), спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають вирішуватися згідно з п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», відповідних норм ЦК Української РСР та з урахуванням п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Правила ст. ст. 22, 28, 29 КпШС України в цих випадках не застосовуються.

Так, згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Частиною 2 ст. 112 ЦК Української РСР (1963р.) визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток.

За змістом п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995р. № 29 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), розглядаючи позови, пов'язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є не лише майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону «Про власність», ст. 22 КпШС України), а й майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю (ст. ст. 17, 18 Закону України «Про власність»), тощо.

Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо:

1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення нимиспільного господарства, побуту та бюджету);

2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін.

Тільки в разі встановлення цих фактів положення ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» вважається правильно застосованим. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України в постановах по справах: № 6-135цс13 від 25 грудня 2013р., № 6-66цс13 від 18 вересня 2013р.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що спірна квартира була набута померлим ОСОБА_6 безоплатно, шляхом приватизації, відповідно до положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вимоги позивачки про визнання за нею права власності на ? частину спірної квартири є безпідставними та необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 213,34 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. 22 КпШС України; ст. 112 ЦК Української РСР (1963р.); ст. 3 СК України, ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1221, 1264 ЦК України; Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008р. № 7, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2) до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_4, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3), ОСОБА_6 (РНОКПП, НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2), третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Першої Київської державної нотаріальної контори Праведник Наталія Олексіївна (місцезнаходження, АДРЕСА_4) про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнання права власності на ? частину квартири - задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. в період з січня 1990р. по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 213 /двісті тринадцять/ грн. 34 коп. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 03 вересня 2018р.

Суддя: