Справа № 645/6189/16-ц
Провадження № 2/645/125/18
Р І Ш Е Н Н Я
21 серпня 2018 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Бабкової Т.В.,
при секретарі Малій О.Л.,
представника позивача ОСОБА_1 на підставі довіреності від 08.02.2017 року ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції», приватних нотаріусів Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, визнання недійним договору купівлі-продажу, визнання недійним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, витребування з незаконного володіння, третя особа: управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради,
На обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 посилався на те, що 08.09.2008 року між ВАТ «Кредобанк», який змінив назву на ПАТ «Кредобанк», в особі Харківського відділення центральної філії ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Ф79/09-08/В5, за яким банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 82 000,00 доларів США на строк до 07.09.2023 року для споживчих цілей. В якості забезпечення своїх зобовязань за кредитним договором між Позивачем та Банком був укладений договір іпотеки від 08.09.2008 року, предметом якого було нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1, загальною площею 63,8 кв.м. 29.11.2011 року між Банком та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір Факторингу, відповідно до умов якого Банк продає та відступає новому кредитору право вимоги, а новий кредитор купує та приймає від Банку зазначені права вимоги, визначені у Додатку № 1, в тому числі права грошової вимоги до ОСОБА_1. 16.12.2011 року між Банком та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір про відступлення за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 24.11.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі договору іпотеки від 08.09.2008 року та договору про відступлення прав за договором іпотеки від 16.12.2011 року було зареєстровано право власності на належну позивачу квартиру № 598 по вул. Амосова (колишня назва Корчагінців), 1 в м. Харкові, за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції». 09.12.2016 року між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу належної позивачу квартири № 598 по вул. Амосова (колишня назва Корчагінців), 1 в м. Харкові, якій посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Позивач вважає, що в результаті дій відповідачів його було незаконно позбавлено права власності на належне йому нерухоме майно з огляду на наступне. Вказує, що відступлення прав за кредитним договором від 08.09.2008 року та за договором іпотеки від 08.09.2008 року відбулося неодночасно, тоді як розділом 8 договору іпотеки від 08.09.2008 року передбачене одночасне здійснення відступлення права за кредитним договором від 08.09.2008 року. Після укладення договору про відступлення прав за договором іпотеки від 16.12.2011 року позивач не отримував ані від ПАТ «Кредобанк», ані від ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» жодних повідомлень про таке відступлення. Вказує, що з даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.12.2016 року за № 75408804 відомості про відступлення прав за іпотечним договором не були зареєстровані у встановленому законом порядку. Зазначає, що при реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 повинен був дослідити документи, що підтверджують права ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», зокрема, іпотечний договір, договір про відступлення права вимоги за відповідним іпотечним договором, відповідність форми та змісту цих документів вимогам законодавства, а також дотримання процедури, встановленої ст. 35 Закону України «Про іпотеку», що ним зроблено не було. Вказує, що предмет іпотеки був переданий Банку в забезпечення виконання умов споживчого кредиту, виданого у доларах. Зважаючи, що площа спірної квартири становить 63,8 кв.м., та використовувались позивачем та його родиною разом із малолітньою дитиною, як місце постійного проживання, згоду на звернення стягнення позивач не давав, тому слід дійти висновку, що до правовідносин, які виникли з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки повинен був застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та приватний нотаріус ОСОБА_5 в силу зазначених положень Закону не могли вчиняти дії щодо звернення стягнення на дане майно. Крім того ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» повинно було провести відповідну експертну оцінку майна, що належить позивачу, забезпечивши субєкту оціночної діяльності доступ до спірної квартири, як у випадку при здійсненні звернення стягнення на 29.11.2016 року, так і на час реалізації квартири 09.12.2016 року на підставі договору купівлі-продажу, проте таких дій ним вчинено не було. При укладенні договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_3 не були дотримані вимоги п.п. 1.18, 6.3 наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». Таким чином, з врахуванням положень ст. ст. 387, 388, 395, 396 ЦК України, житлова квартира за адресою: м. Харків, вул. Амосова (колишня назва Корчагінців), 1, кв. 598, вибула із володіння позивача не з його волі, належним способом захисту є витребування вказаної квартири з незаконного володіння відповідно до положень ст. 388 ЦК України.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 08.02.2017 року, у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що під час складання повідомлень-вимог від 01.06.2016 року та 21.10.2016 року до ОСОБА_1 представником ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», який був обізнаний про рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.09.2011 року та 29.09.2015 року, оскільки він безпосередньо приймав участь у судовому засідання по справі № 645/5489/15-ц, були свідомо внесені недостовірні відомості щодо обсягу заборгованості боржника ОСОБА_1, оскільки відповідно до договору факторингу від 29.11.2011 року до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 не в розмірі 94 447,49 доларів США, а в розмірі 753 202 грн. 89 коп., відповідно до заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.09.2011 року. Зазначаючи в повідомленнях вимогах від 01.06.2016 року та 21.10.2016 року завідомо неправдиві відомості про розмір заборгованості та її валюту, представник ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» вимагав від ОСОБА_1 виконати погашення заборгованості у розмірі, що перевищує фактично існуючий розмір, більш ніж у три рази, за відсутності законних підстав отримання від боржника суми боргу у іноземній валюті доларах США. Відповідачем ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» грубо порушено порядок, встановлений ст. ст. 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», а повідомлення вимоги від 01.06.2016 року, 21.10.2016 року не надіслані та не вручені ОСОБА_1. За таких обставин 26.11.2016 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 при здійсненні реєстрації права власності проігнорував вимоги п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та зареєстрував право власності за відсутності документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним він іпотекодавця, письмової згоди іпотекодержателя. Також зазначає, що зміст договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року між ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» та ОСОБА_3 в частині вказівки на те, що квартира АДРЕСА_2 вільна від третіх осіб, в тому числі малолітніх та неповнолітніх, як в межах, так і за межами України. Таке твердження ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не відповідало дійсності, оскільки фактично і на момент реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» і на момент набуття права власності ОСОБА_3, у спірній квартирі мешкав позивач разом зі своєю родиною, у складі якої є неповнолітня дитина.
За наявності вимоги ТОВ «ФК «Приватні ініціативи» про необхідність звільнення спірної квартири та виселення усіх її мешканців, таке виселення повинно було відбутися одночасно разом із наданням ОСОБА_1 та членам його родити іншого житлового приміщення. Квартира АДРЕСА_2 придбана позивачем за власні кошти відповідно до договору купівлі-продажу від 27.10.2006 року та була передана у забезпечення за споживчим кредитом відповідно до кредитного договору № Ф79/09-08/В5 від 08.09.2008 року. Таким чином, вказує, що ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» після набуття права власності на спірну квартиру повинно було надіслати повідомлення про виселення разом із наданням відповідного іншого житлового приміщення для постійного користування позивача та його родини, проте таких дій ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» не вчинило.
Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити, посилаючись на наступне. З приводу посилання позивача на той факт, що продаж квартири на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_3 09.12.2016 року було вчинено за 330 000 грн., що є очевидно заниженою ціною до цін на ринку нерухомості м. Харкова, вказує, що сторони у договорі купівлі-продажу були вільні у виборі контрагента для укладення цього договору та у визначенні його умов, зокрема, але не обмежуючись, умовою щодо ціни продажу нерухомого майна. ТОВ ФК «Приватні інвестиції», будучи власником квартири АДРЕСА_2, згідно вимог закону продало квартиру за 330 000 грн., оскільки така умова його, як сторону договору, задовольняла. Продаж, навіть за нижчою ціною, не є підставою для недійсності такого правочину, оскільки підставами недійсності є недотримання у момент вчинення саме вимог статей 203, 215 ЦК України. З приводу посилання позивача на те, що приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було проігноровано вимоги нормативно-правових актів, зокрема, не перевірено чи не порушені права дитини при укладенні правочину. Вказує, що приватний нотаріус ОСОБА_5 не посвідчував правочини, котрі підлягали нотаріальному посвідченню, предметом котрих виступало нерухоме майно, право власності або право користування котрим мають діти. Нотаріус реєстрував право власності на підставі договору іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Вказана дія є не нотаріальна, а реєстраційна. З приводу доводів позивача щодо неотримання письмових вимог зазначає, що при вчиненні реєстраційних дій ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було надано повідомлення (вимогу), котра передбачена ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та п.п. 1 п. 61 Постанови Кабінету Міністрів України № 1127, та докази її отримання у вигляді опису вкладення відправлення та роздруківки про отримання відправлення, а також докази спливу 30-денного строку з дня отримання такого повідомлення (вимоги). Щодо витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_2, зазначають, що у відповідності до п. 19 Постанови Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», позов про витребування майна, предявлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Відповідач ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, оскільки він набув у власність квартиру на підставі договору із особою, що мала таке право продавати, оскільки була власником за договором. ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» стало власником спірної квартири на підставі договору іпотеки, а тому майно не було загублено, втрачено власником, воно не вибувало із володіння без волі іншим шляхом. З цього випливає, що відсутні правові підстави застосування ст. 388 ЦК України, оскільки немає можливості витребувати майно у добросовісного набувача.
Представник приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 зазначив суду наступне. Щодо відсутності згоди ОСОБА_1 та його неповідомлення про відступлення прав за іпотечним договором, вказує, що відсутність згоди позивача та його неповідомлення про відступлення не позбавляють юридичної сили цей договір та його наслідків для сторін у зобовязанні. Щодо порушення вимог п. 9 та п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяження, вказує, що у відповідачів по справі були відсутні підстави для прийняття іншого рішення, окрім як про реєстрацію права власності на спірне майно за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_3 Щодо набуття права власності на спірну квартиру в порушення норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», зазначає, що реєстрація права власності на нерухоме майно за іпотекодержателем, проведена на підставі застереження в іпотечному договорі в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», тобто ці правовідносини є договірними, іншими словами позасудовим заходом задоволення вимог іпотекодержателя, а тому дія вищезазначеного Закону на такий порядок не розповсюджуються. Щодо відсутності незалежної оцінки на момент реєстрації права за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та ОСОБА_3, зазначає, що ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено вичерпний перелік випадків, за яких оцінка майна є обовязковою. Реєстрація права власності на підставі договору іпотеки, предметом якої є майно, що знаходиться в приватній власності, до таких випадків не відноситься. Щодо вимог визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року та скасування рішення приватного нотаріуса ОСОБА_6 зазначає, позивач не має право вимагати визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року, стороною якого він не був. Щодо вимог позивача про витребування спірного майна з володіння ОСОБА_3 на підставі ст. 388 ЦК України, зазначає, що умовою застосування цієї норми є вибуття майна з володіння власника та вибуття майна без волі власника. Однак, під час судового розгляду зясовано, що спірне майно перебуває у володінні позивача, оскільки він на момент розгляду даної цивільної справи продовжує там проживати, тобто він є фактичним володільцем майна. Також, реєстрація права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», з якою позивач повязує відчуження його майна, відбулась на підставі застереження в іпотечному договорі, укладеного особисто позивачем. При цьому, позивачем не оспорюється його вільне волевиявлення на укладання іпотечного договору, який передбачає такий позасудовий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, як реєстрація за останнім права власності на предмет іпотеки у разі порушення основного зобовязання іпотекодавцем.
Відповідач, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, у судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без його участі.
Третя особа, служба у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, у судове зявилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без їх участі.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року відкрито провадження у справі, призначене попереднє судове засідання.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.12.2016 року накладено заборону відчуження квартири № 598 по вул. Амосова (Корчагінців), 1 в м. Харкові, що належить на праві власності ОСОБА_3; заборонено ОСОБА_3 виселення ОСОБА_1 та членів його родини з квартири № 598 по вул. Амосова (Корчагінців), 1 в м. Харкові, проводити вселення та реєстрацію третіх осіб, проникнення, входження, а також вчинення інших дій щодо користування, володіння чи розпорядження даною квартирою, в тому числі укладення договорів оренди тощо з третіми особами.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2017 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 документи, на підставі яких 24.11.2016 року відповідно до договору іпотеки від 08.09.2008 року було зареєстровано право власності на належну ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_4, за ТОВ "ФК "Приватні інвестиції"; витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 документи, на підставі яких 09.12.2016 року між ТОВ "ФК "Приватні інвестиції" та ОСОБА_3 укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1; справу призначено у судове засідання.
10.04.2017 року надійшли письмові заперечення ОСОБА_3 проти позовних вимог.
18.04.2017 року надійшло клопотання представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» про залучення до матеріалів справи заперечень на позов, письмових доказів.
19.05.2017 року на виконання ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.04.2017 року надійшла відповідь приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6
22.05.2017 року надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів.
16.06.2017 року позивачем ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмету та підстав позову.
13.07.2017 року надійшло клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи письмових доказів.
18.10.2017 року надійшли додаткові заперечення ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» проти заяви про зміну предмету та підстав позову.
11.12.2017 року надійшли письмові пояснення по справі представника позивача ОСОБА_2
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.02.2018 року витребувано у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» оригінали письмових доказів, які подані до подання заперечень ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» по даній цивільній справі.
19.04.2018 року надійшло клопотання представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» про долучення до матеріалів справи письмових доказів.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.04.2018 року витребувано з Департаменту реєстрації Харківської міської ради (копію реєстраційної справи (копії відповідних документів), на підставі яких 24.11.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу), індексний номер 32574331, згідно з яким зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Амосова (Корчагінців), 1, кв. 598, за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», а також роздруківку електронних копій документів, на підставі яких відбувалася реєстрація права власності на квартиру за адресою: м. Харків, вул. Амосова (Корчагінців), 1, кв. 598.
14.05.2018 року надійшли письмові пояснення по справі представника позивача ОСОБА_2
14.05.2018 року надійшов відзив на позовну заяву представника приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8
18.05.2018 року з Департаменту реєстрації Харківської міської ради надійшла копія реєстраційної справи на квартиру ; 598 по вул. Амосова (Корчагінців), 1 в м. Харкові; документи, на підставі яких відбувалася реєстрація права власності на спірну квартиру.
11.06.2018 року надійшли письмові пояснення по справі представника позивача ОСОБА_2
13.08.2018 року надійшло клопотання представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» про долучення до матеріалів справи письмових доказів.
13.08.2018 року надійшли додаткові пояснення представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції».
Суд, вислухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши письмові заяви учасників прави та письмові докази, прийшов до наступного.
Судом встановлено, що 08.09.2008 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № Ф79/09-08/В5, відповідно до якого Банк надав видав Позичальнику кредит в сумі 82 000,00 доларів США на строк до 07.09.2013 року на поточні потреби позичальника ( а.с.11-13 т.1).
П. 4.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим Договором.
Відповідно до п. 4.9 Кредитного договору, Банк у випадках, передбачених п. 2.9 цього Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів з цим Договором, про що письмово повідомляє Позичальника.
Згідно до п. 4.10 Кредитного договору, позичальник зобовязаний протягом 30 банківських днів, з моменту отримання письмової вимоги Банку (п. 4.9), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим Договором.
В забезпечення виконання зобовязання 08.09.2008 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: трикімнатна квартира, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_4, право власності на яке зареєстроване за Іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_9 27.10.2006 року (а.с.14-17 т.1).
П.п. 1.5, 1.6 Договору іпотеки від 08.09.2008 року передбачено, що відповідно до звіту, проведеного 01.09.2008 року, субєктом незалежної експертної оцінки експертом-оцінювачем ОСОБА_10, ринкова вартість предмета іпотеки становить 588 800 грн. 00 коп. заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 529 920 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 5.2 Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання за Кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена протягом 30 днів, - звернути стягнення на Предмет іпотеки.
П. 5.3 Договору іпотеки передбачено, що Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
П.5.4 За рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватися наступним чином (договір про задоволення вимог Іпотекодержателя):
- п.п.5.4.1 У випадках звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець передає у власність Іпотекодержателя предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки предмету іпотеки на день придбання. Якщо ціна предмету іпотеки, який передається Іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавця. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на Іпотекодавця. Рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається Іпотекодержателем одноособово. Підписанням цього Договору Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід на перехід права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя за рішенням Іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчує, що достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки. Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя силу договору купівлі-продажу предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем.
- п.п.5.4.2 У випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмету предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу або шляхом експертної оцінки. Витрати на проведення експертної оцінки предмету іпотеки покладаються на Іпотекодавця. Розподіл виручки від продажу предмету іпотеки між Іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав та вимог. Решта виручки повертається Іпоткодавцю.
Відповідно до акту оцінки майна, що передається в іпотеку від 08.09.2008 року, ОСОБА_1 передав, а відділення №5 Харківської філії ВАТ «Кредобанк» прийняло в іпотеку трикімнатну квартиру, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_4.
На підставі розпорядження Харківського міського голови «Про перейменування обєктів топоніміки міста Харкова» від 02.02.2016 року № 7 вул. Корчагінців перейменовано в вул. Амосова.
У звязку із невиконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за кредитним договором № Ф79/09-08/В5 від 08.09.2008 року, ПАТ «Кредобанк» звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Право ПАТ «Кредобанк» на дострокове повернення кредиту випливає з положеннь статей 1050, 1054 ЦК і умов крдитного договору № Ф79/09-08/В5 від 08.09.2008 року, яким встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.
Із змісту судового рішення вбачається, що 22.09.2010 року 09.03.2011 року з боку ПАТ «Кредобанк» на адресу відповідача ОСОБА_1 надсилалися письмові вимоги про порушення кредитного зобовязання, дострокове повернення кредиту та усіх його складових, задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки, проте вказані вимоги ОСОБА_1 виконані не були.
Факт невиконання обовязків щодо належного та своєчасного повернення кредиту та сум заборгованості по кредиту, стягнутих на підставі рішення суду, навіть після постановлення такого рішення 15.09.2011 року з боку позивача ОСОБА_1 в процесі розгляду справи визнавався.
Крім того, із змісту рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.09.2015 року за позовом ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором вбачається факт обізнаності позивача ОСОБА_1 із рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15.09.2011 року та згодою з його висновками (а.с.244-245 т.1).
Із змісту вищезазначеного рішення встановлено, що 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Банк продає та відступає новому кредитору права вимоги, а новий кредитор купує та приймає від банку зазначені права вимоги, визначені у Додатку №1. Відповідно до ОСОБА_9 прийому-передачі портфеля заборгованості 14.11.2011 року ПАТ «Кредобанк» передало ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» портфель заборгованості. Таким чином до ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» перейшло право вимоги за Кредитним договором № Ф79/09-08/В5 від 08.09.2008 року з ОСОБА_1 на тих самих умовах, які вони належали ПАТ «Кредобанк».
Відповідно до договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», ПАТ «Кредобанк» продає та відступає новому кредитору права вимоги, а новий кредитор, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», купує та приймає від ПАТ «Кредобанк» зазначені права вимоги, визначені у Додатку№ 1, в тому числі і договору іпотеки № Ф79/09-08/В5 від 08.09.2008 року з ОСОБА_1 (а.с.149-151 т.1).
Законодавством передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
З врахуванням наведеного вище, приймаючи до уваги чинність договору про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», ту обставину, що самим фактом його укладення права позивача не були порушені, його доводи щодо необізнаності про його укладання не є слушними.
Крім того, суд вважає зазначити наступне. Статтею 24 Закону України «Про іпотеку» передбачено можливість відступлення прав за іпотечним договором за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Тобто укладенню договору про відступлення права іпотеки має передувати укладення договору про відступлення права вимоги за основним зобовязанням. При цьому законодавством не визначено, протягом якого часу після укладення договору відступлення права вимоги за основним зобовязанням може бути укладено договір про уступку права вимоги за договором іпотеки.
З врахуванням наведеного договір про відступлення прав за договорами іпотеки від 16.12.2011 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», який укладений відповідно до умов договору факторингу від 29.11.2011 року, відповідає приписам ст.ст. 512,514 ЦК України, не порушує норм Закону України «Про іпотеку», а тому доводи позивача щодо його неправомірності в звязку з неодночасністю укладення двох договорів суд не переконують.
01.06.2016 року та 21.06.2016 року з боку ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на адресу ОСОБА_1 направлялося повідомлення вимога про порушення зобовязання по кредитному договору від 08.09.2008 року в розмірі 94 477,49 доларів США протягом 30 календарних днів з дати отримання цього повідомлення, та попередження про те, що у випадку непогашення заборгованості у вищевказані терміни буде ініційоване примусове стягнення суми боргу відповідно до умов кредитного договору в судовому порядку або спосіб, передбачений Законом України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1. Факт отримання вказаних повідомлень з боку ОСОБА_1Г огли в ході розгляду справи заперечувався
( а.с.108-113 т.1, а.с.116-122 т.2) .
Судовим розглядом встановлено, що 24.11.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 було зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» на підставі заяви представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» ОСОБА_11 та договору іпотеки, серія та номер: 2033, виданого 08.09.2008 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_12; договору про відступлення прав за договорами іпотеки, серія та номер: 5389, виданий 16.12.2011 року, видавник: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с.24-27 т.1, а.с.90-92 т.2).
06.12.2016 року в звязку з припиненням права користування житловим приміщенням у звязку з його відчуженням керуючись ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та п.26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 було прийнято рішення про зняття з реєстрації місця проживання осіб, зареєстрованих у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповіддю відділу реєстрації місця проживання у Фрунзенському районі м. Харкова від 06.12.2016 року за № 3321, а також довідками Департаменту реєстрації Управління ведення реєстру територіальної громади Харківської міської ради (а.с.107, 163, 195-199 т.1).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.
Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів встановлені статтями 215,216 ЦК України. Правила встановлені цими нормами, повинні застосовуватися судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої-третьої, п»ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів.
Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.7 Постанови від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.
Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суди повинні встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов»язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржене іпотекодавцем у суді ( ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку»).
Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.
Як зазначалося вище п. 5.3 Договору іпотеки від 08.09.2008 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» ( правонаступник ТОВ «ФК «Приватні інвестиції») та ОСОБА_1, задоволення вимог здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або у позасудовому шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки чи прийняття предмету іпотеки у свою власність, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.
Судовим розглядом беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 не виконувала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а тому у ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», як нового кредитора (іпотекодержателя), виникло право вимагати повернення кредиту та сплати інших передбачених договором платежів, у тому числі і звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом переходу права власності на предмет іпотеки у порядку, встановленому ст.37 Закону України «Про іпотеку» на підставі п. 5.3 іпотечного договору від 08.09.2008 року, укладеного між позивачем та банком.
Твердження позивача щодо необізнаності про відповідні наміри кредитора (іпотекодержателя) щодо задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_2, в звязку з неотриманням відповідних письмових повідомлень є сумнівними, приймаючи до уваги той факт, що повідомлення вказаного змісту надсилалися на його адресу, починаючи з 2010 - 2011 років, що випливає із змісту судових рішень про стягнення кредитної заборгованості.
Крім того, змістом п.п. 5.4.1 іпотечного договору його сторони узгодили, що рішення про прийняття у власність предмету іпотеки приймається Іпотекодержателем одноособово. Підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчив, що він надав Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя за рішенням Іпотекодержателя. Іпотекодавець засвідчив, що достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки є цей Договір про забезпечення вимог Іпотекодержателя та письмове рішення Іпотекодержателя про прийняття у власність предмету іпотеки.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя ( відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов»язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про всій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.
Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та договору купівлі-продажу позивач посилався на не отримання належного повідомлення про намір ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» здійснити продаж квартири, заниження її вартості та порушення в звязку з цим ч.1, ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку».
Положенням ч.6 ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачені наслідки продажу предмету іпотеки за ціну, нижчу за звичайні ціни на цей вид майна у вигляді відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та звичайною ціною на нього і не є підставою для визнання правочину недійсним.
За таких підстав не дотримання в момент реєстрації права власності за ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» та договору купівлі-продажу від імені ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» умов, на які посилається позивач не є підставою для визнання вчинених правочинів недійсним, оскільки боржник має право на відшкодування різниці між ціною продажу предмету іпотеки та звичайною ціною на нього.
Не є підставою для задоволення позовних вимог і положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки вимоги вказаного Закону розповсюджуються на примусову реалізацію майна, а стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору від 08.09.2008 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність відповідних правових підстав для визнання недійсною та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за іпотекодержателем ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», наступного договору купівлі-продажу від 09.12.2016 року, здійсненого іпотекодержателем від свого імя ОСОБА_3 та витребування в останнього вказаного майна.
З підстав, передбачених ст.141 ЦПК України в звязку з відмовою у позові судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 33, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.215,216 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні інвестиції», приватних нотаріусів Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ОСОБА_3, про визнання недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, визнання недійним договору купівлі-продажу, визнання недійним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, витребування з незаконного володіння, третя особа: управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_5.

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Артема, 52-А, офіс 147.

Відповідач приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, місцезнаходження: м. Харків, майдан ОСОБА_13 Сотні, 7.

Відповідач ОСОБА_3, зареєстроване у встановленому порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_6.

Відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, місцезнаходження: АДРЕСА_7.

Третя особа - управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, місцезнаходження: 61002, м.Харків, вул. Чернишевського, 55.

Повне судове рішення буде складено 31.08.2018 року.

Суддя-