РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2018 рокуКиївський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Газіній О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, відповідно до якої просить прийняти рішення про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на шість місяців. Заборонити ОСОБА_2 наближатись ближче ніж на 500 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 Заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним. Заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1, або контактувати з ним через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Взяти на профілактичний облік ОСОБА_2 та провести з нею профілактичну роботу. Направити ОСОБА_2 на проходження програми для кривдників. Усунути перешкоди, які створила ОСОБА_2 у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2: квартира за адресою м. Харків, вул. Астрономічна, 35Є, кв. 34; гараж № 389 у гаражному кооперативі "Старт" за адресою: м. Харків, вул. Повздовжня, 7; дача № 523 в садовому товаристві "60 років Октября", селище Руська Лозова; особистими речами ОСОБА_1

В обґрунтування заяви посилається на те, що перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1979 року. Проте, шлюб було розірвано в 2016 році через те, що сумісне життя перетворилось на жах, ОСОБА_2 вчиняла скандали, бійки, рвала його речі, знищувала документи. З 2015 року ОСОБА_2 змінила замки в квартирі та гаражі, не давала йому доступу до них та його особистих речей. Зазначає про те, що все майно, яке придбали в шлюбі: трьохкімнатна квартира, гараж, дача, - залишив дружині, та з 2016 року не користується, проте оплачує всі комунальні рахунки. Не зважаючи на це ОСОБА_2 продовжує його переслідувати, була в нього на роботі, принижує його. Неодноразово була на квартирах, де він орендував житло, не пускала до житла. Тривалий час не проживає за адресою прописки у звязку з тим, що ОСОБА_2 створила неймовірні умови проживання, загрожує його життю та фізичним знищенням, у звязку з чим він неодноразово викликав поліцію. Звертався в поліцію 22.01.2018 р. з заявою у звязку з тим, що квартиру, в якій він мешкав, пограбували. Посилається, що в цей же день поліція затримала ОСОБА_2 в цій квартирі, коли вона виносила його особисті речі. Слідство по справі триває. Неодноразові звернення до поліції результату не дають. Разом з тим, зазначає, що ОСОБА_2 приходить до його знайомих на роботу та додому: побила його знайому вчительку; вчинила бійку в під'їзді, де мешкають його знайомі. Крім того, 23.11.2018 р. була на квартирі де він, на її думку, мешкає та залила клеєм замки, виламала металеві ручки. Обґрунтовуючи подану заяву посилається на те, що на теперішній час існує реальна загроза його життю.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду.

Заявник в судове засідання не з'явився, справу просив розглянути без його участі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом публікації на офіційному вуб-порталі судової влади України оголошення про виклик у суд. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши докази, надані в обґрунтування заяви, дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

З копії заяви ОСОБА_1 від 31.10.2017 року вбачається, що останній звертався до Начальника Дзержинського районного відділу НП за фактом пошкодження вхідних дверей за місцем його проживання. Зазначає про те, що це, ймовірно, була його колишня дружина ОСОБА_2 Крім того, зазначає про те, що остання 06.10.2017 року увірвалась до нього в квартиру, та погрожуючи скальпелем, відібрала в нього 3600,00 грн.

Відповідно до копії відповіді за підписом начальника Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 за № 399777/119/60/11-2017 від 04.11.2017 р. повідомлено про те, що у звязку з тим, що відсутні конкретні дані про ознаки кримінально-караного діяння, заява не підлягає внесенню до ЄРДР.

Відповідно до копії повідомлення Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області від 03.02.2018 р. до ЄРДР внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення за попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України за № 0000513.

З копії заяви ОСОБА_1 від 27.03.2018 р. вбачається, що останній звернувся до начальника Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області зі скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0000513.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 06.03.2018 р. на ім'я начальника Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області просить вжити заходи до його колишньої дружини у звязку з погрозами вбивством з її боку в його адресу.

В обґрунтування заяви заявником надано роздруківки фотографій квартири з пошкодженнями, а також роздруківки фотографій з камери відео-спостереження. Суду також надано ксерокопії письмових погроз.

Приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України закріплено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним Кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст.350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч.1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч.1 ст.350-3 ЦПК України).

Згідно з п.п.3, 14, 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров'ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За приписами п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству").

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Посилання заявника на те, що ОСОБА_2 переслідує його, принижує та створює реальну загрозу його життю не підтверджено належними доказами.

Сам факт неодноразового звернення заявника до правоохоронних органів з заявами про вчинення певних дій по відношенню до нього зі сторони ОСОБА_2, сам по собі, не може бути умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Порушення правоохоронними органами кримінального провадження за ч. 1 ст. 185 КК України також не є підставою для застосування відповідних заходів.

Надані роздруківки фотокарток квартири, скріншоти з камер відео-спостереження, а також копії листів з погрозами, - не дають можливості достовірно пов'язати їх з обставинами, на які посилається заявник.

Доказів на підтвердження того, що майно, з приводу якого заявник просить усунути перешкоди в користуванні, належить заявнику та заінтересованій особі на праві спільної сумісної власності, не надано.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наявність обґрунтованих ризиків, які б слугували б підставою для видачі обмежувального припису, не доведена, у звязку з чим, вважає за необхідне в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 141, 263, 265, 293, 350-1-350-6 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 грудня 2018 року.

Суддя І.В. Ніколаєнко