Справа № 766/5491/17
22 серпня 2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
за участю секретаря Найдишак В.В.,
позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представника третьої особи Осіпової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Суворовської районного у м.Херсоні ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що з 14.10.2011 року позивач з відповідачем ОСОБА_5 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб розірвано. Про народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач повідомила відповідача по мобільному телефону, але почула лише поздоровлення. Відповідача не цікавиться станом їхнього здоров'я. З часу народження син позивача фактично проживає та зареєстрований разом з позивачем в квартирі її матері за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ще до народження дитини з 25.06.2014 року виїхав нібито на заробітки до Російської Федерації, а фактично він виїхав за місцем проживання своїх батьків м. Нерюнгри Республіки Саха (Якутія). Всі свята, дні народження дитини вони проводять разом з батьками позивача, без участі відповідача. ОСОБА_5 повідомив позивача в останнє під час переписки у соціальній мережі, що не збирається приїжджати на територію України. Після народження сина відповідач надсилав грошові перекази нерегулярно та у невеликих сумах на утримання дитини й позивача. В останнє такий грошовий переказ позивач отримала у жовтні 2016 року у розмірі 500 грн. на утримання дитини. З цього ж часу їхнє спілкування по телефону та в мережі Інтернет припинилось з ініціативи відповідача. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню та вихованню дитини, сином ніколи не цікавився, матеріальної допомоги не надає, ніякої участі у його житті та розвитку не приймає. Вихованням та утриманням сина позивач займається одноособово, а тому позивач просить позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до досягнення дитини повноліття та судові витрати.
В ході судового розгляду справи позивач збільшила заявлені позовні вимоги та просила позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня подачі позову 30.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з урахуванням їх збільшень та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечують.
Представник третьої особи Осіпова О.В. в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог заперечувала, вважала позбавлення батьківських прав відповідача недоцільним, оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов'язки з невідомих на те причин.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно актового запису про шлюб №1064, зробленого 14.10.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 14.10.2011 року.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.12.2016 року шлюб, зареєстрований між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 14.10.2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, запис в актовій книзі № 1064, розірвано. Рішення набуло чинності 04.01.2017 року.

З актового запису про народження №176, складеного 17.02.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно акту про фактичне проживання громадян, які мешкають у житловому будинку, від 19.01.2017 року № 3, зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а фактично проживають ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_6

Відповідно до довідки № 17 від 16.03.2017 року, виданої директором КЖЕП «Тарійський-3», в квартирі АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання Служби у справах дітей Суворовської районної у м.Херсоні ради від 30.06.2017 року за адресою: АДРЕСА_1, встановлено, що за вказаною адресою проживають: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 з родиною не проживає з 2014 року. Останній виїхав до Росії та не повернувся, близько 6 місяців не телефонує, матеріально не допомагає, не цікавиться малолітнім сином, зі слів матері колишній чоловік намірів зберегти сім'ю та повернутися до них на постійне місце проживання не має.

З довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, виїхав з України 25.06.2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач самоухилився від виконання батьківських обов'язків, покладених на нього чинним законодавством, що виразилося в тому, що він не опікується сином, не надає моральної допомоги, що свідчить про свідомість дій ОСОБА_5 а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили факт ухилення відповідача від своїх батьківських обов'язків, зазначили, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття.

Відповідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, у зв`язку з тим, що відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, визначивши їх розмір - 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до досягнення нею повноліття.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 259, 263-265, 280-284, 355 ЦПК України, ст.ст.164-165 СК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Суворовської районного у м.Херсоні ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня подачі позову 30.03.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 29.08.2018 року.

Суддя: С.І.Майдан