Провадження №2/523/1388/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2018 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі цивільну справу за позовною заявою комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» до ОСОБА_1, третя особа: Білгород-Дністровська районна державна адміністрації Одеської області в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що розпорядженням Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області малолітня ОСОБА_2 влаштована до КУ«Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» на повне державне забезпечення тимчасово за заявою матері, але термін перебування дитини у закладі сплинув, мати так і не звернулася з заявою про повернення дитини. Мати-ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, але там не проживає, останнє відоме місце проживанняє за адресою: АДРЕСА_2. Відомості про батька малолітньої внесені відповідно до ч.1ст.135 СК України. За час перебування дитини у закладі відповідач жодного разу не відвідувала доньку, долею та здоров'ям малолітньої не цікавилась, моральної та матеріальної допомоги не надавала. Мати за весь час перебування дитини в Будинку дитини самоусунулась від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не зробила жодної спроби повернути дитину. Враховуючи вищезазначене, адміністрація КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини «Сонечко» заперечує проти повернення дитини до матері. Також позивач заявив вимогу про стягнення аліментів на особовий рахунок дитини у розмірі 1/3 частини доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Сторони в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності, в якій також не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, судом здійснено всі можливі заходи відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України щодо повідомлення про дату, місце та час судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України суд з письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_2 в с.Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, відповідно до свідоцтва про народження батьками неповнолітньої є ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1. Відомості про батька дитини записані за заявою матері відповідно до положень ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.7)..

Відповідач ОСОБА_1-мати малолітньої ОСОБА_2, згідно характеристики, наданої сільським головою Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, характеризується негативно, не працює, не навчається, веде аморальний спосіб життя, за місцем реєстрації не мешкає, постійного місця проживання не має.

01.12.2016р. до КЗ «Білгород-Дністровська ЦРЛ» з заявою про відмову забрати дитину ОСОБА_2 з полового будинку, іншого закладу охорони здоров'я зверунась ОСОБА_1 , у зв'язку з відсутністю умов проживання для дитини, тому просила тимчасово - на 6 місців влаштувати дитину до дитбудинку.

Розпорядженням Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області №601/А-2016 від 26.12.2016 р. влаштовано малолітню ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, до державного закладу на повне державне забезпечення строком на 6 місяців (а.с.9).

Відповідно до частини першої статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то вони відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.164 СК України можуть бути позбавлені судом батьківських прав.

Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області ухвалила висновок від 23.11.2017 р., згідно з яким вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ніде не працює, постійного доходу не має, не має постійного місця проживання, проживає у своєї сестри в будинку, який майже зруйнований. За час перебування малолітньої в КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко», ОСОБА_1 жодного разу не з'являлась, долею та здоров'ям малолітньої не цікавилась, участі у вихованні не приймала, моральної та матеріальної допомоги не надавала, не зробила жодної спроби повернути дитину, матеріальної допомоги не надає.

Суд вживав всі можливі заходи щодо виклику відповідача в судове засідання, однак ОСОБА_1 в судові засідання не з'являлась, пояснень з приводу позовних вимог не надавала, доказів щодо перешкод у спілкування з дитиною суду не надавалось.

Відповідач у добровільному порядку матеріально дитину не утримує.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-и) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Згідно з нормами ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Підстав для сумніву у достовірності висновку спеціалістів, його компетентності або об'єктивності у суду не має.

Оцінивши усі докази в сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні безперечно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню малолітньої дитини і на цих підставах повинна бути позбавлена батьківських прав.

Однак, разом з тим, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від виконання обов'язку утримання малолітньої дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача підлягають задоволенню, встановлено наявність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 й стягнення з неї аліментів на утримання малолітної ОСОБА_2 в розмірі 1/3 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2017 року і до досягнення донькою ОСОБА_2 повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання малолітньої дитини.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.. щодо розгляду вимог нематеріального характеру про позбавлення батьківських прав та 704,80 грн. щодо вимог матеріального характеру про стягнення аліментів - всього в сумі 1409,60 грн.

Керуючись ст.ст. 15,150,164,180-183,191 СК України, ст.ст. 76, 81, 89, 95,141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 354-355, 430, пп.15.5 п.15 ч.1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України суд

ВИРІШИВ :

Позов комунальної установи «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2017 року і до повноліття дитини, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 року, на особовий рахунок дитини.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1) на користь держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення складено 31.08.2018р.

Суддя: