Провадження №2/760/495/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2018 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.,
при секретарях - Здорик Л.В., Ковальській К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус КМНО Аніскова Надія Анатоліївна, приватний нотаріус КМНО Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус КМНО Орлова Ольга Анатоліївна про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
05.12.2016 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить витребувати з незаконного володіння на свою користь від ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1.
Позивач вказав, що 18.11.2016, з моменту звернення уповноваженої особи власника за квитанціями про сплату чергових комунальних платежів по квартирі, стало відомо, що остання без відома та поза волею власника злочинним способом була переоформлена на іншу особу.
Позивачем зазначено, що звернувшись до нотаріуса та отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 74029970 від 25.11.2016, було з'ясовано, що 19.02.2016 (о 16:11:32) приватним нотаріусом КМНО Анісковою Надією Анатоліївною право власності на вищевказану квартиру було протиправно зареєстровано на ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28346634 від 19.02.2016). Підставою виникнення права власності вказано ухвалу Ленінського районного суду м. Луганська, видану 27.10.2008. При цьому, документом, що збережений в системі як підстава вчинення нотаріальної дії, є ухвала Ленінського районного суду м. Луганська, датована 13.10.2007 (із зазначенням про набрання ухвалою законної сили 27.10.2008) про закриття провадження у справі у зв'язку з прийняттям мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Номер справи визначений «201/2008/ц». За змістом вказаної ухвали, ОСОБА_10 начебто визнав суму заборгованості за договором займу та передав в рахунок погашення такої заборгованості у власність ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,2 кв.м.
Позивач стверджував, що вказана ухвала суду підроблена, в Ленінському районному суді м. Луганська були відсутні справи за участю ОСОБА_1, зазначена ухвала Ленінського районного суду м. Луганська підписана суддею Тарановою О.П., не внесена у Єдиний державний реєстр судових рішень, при цьому, у реєстрі судових рішень є ухвали, винесені Тарановою О.П. 13.10.2008, проте вони не стосуються позивача та містять зовсім іншу нумерацію. Також зазначено, що квартири за вказаною адресою на момент прийняття вказаної ухвали не існувало взагалі, оскільки, будинок по АДРЕСА_1 був введений в експлуатацію лише в травні 2009 року, а позивач набув право власності на неї лише у квітні 2010 року на підставі договору купівлі-продажу, тому позивач не міг передавати іншій особі майно, якого у нього на момент передачі не існувало.
Крім того, позивачем пояснено, що він ніколи не знав ОСОБА_3, не спілкувався та жодних договорів із нею не укладав, а перереєстрація права власності на квартиру на мешканку Луганської обл. відбулось більш ніж через 7 років з дня винесення ухвали у м. Києві всупереч ряду норм чинного законодавства України.
Позивачем пояснено, що 19.02.2016 через 2 години (о 18:43:41) після первісної перереєстрації права власності на квартиру, цим же нотаріусом КМНО Анісковою Н.А. було здійснено реєстрацію права власності на оспорювану квартиру за іншою фізичною особою - ОСОБА_4 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28349669 від 19.02.2016). Підставою виникнення права власності на квартиру в ОСОБА_4 вказано договір купівлі-продажу, серія та номер: 144, виданий 19.02.2016, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анісковою Н.А.
Зазначено, що 29.02.2016 о 13:13:49 мала місце третя перереєстрація права власності на квартиру вже приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем за фізичною особою ОСОБА_5 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28503287 від 29.02.2016). Підставою виникнення права власності на спірну квартиру в ОСОБА_5 вказано договір купівлі-продажу, серія та номер 393, виданий 29.02.2016, посвідчений цим же приватним нотаріусом.
Позивач вказав, що 27.10.2016 (о 16:12:50) приватним нотаріусом КМНО Орловою Ольгою Анатоліївною зареєстровано право власності на спірну квартиру за ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32142889 від 01.11.2016 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 274, виданий 27.10.2016, посвідчений цим же приватним нотаріусом.
На переконання позивача, спірна квартира незаконно, без відповідної правової підстави вибула з володіння власника - позивача ОСОБА_1 не з його волі та була кілька разів перепродана.
Посилаючись на норми ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України, позивач вважає, що має право витребувати із незаконного володіння відповідача квартиру, оскільки, відсутня умова про те, що він втратив володіння спірною квартирою із власної волі, тобто, спірна квартира не була передана власником за жодним правочином особі, яка б продала її добросовісному набувачеві.
Ухвалою судді від 09.12.2016 у справі відкрито провадження.
Одночасно з позовною заявою, 05.12.2016, позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.
Ухвалою суду від 09.12.2016 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.
07.03.2017 на адресу суду від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_12 надійшли клопотання про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою суду від 07.03.2017 клопотання про витребування доказів задоволено та витребовано у приватного нотаріуса Незнайко Євгена Вікторовича належним чином завірену копію реєстраційної справи стосовно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 28503287 від 29.02.2016), витребовано у приватного нотаріуса Орлової Ольги Анатоліївни належним чином завірену копію реєстраційної справи стосовно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 32142889 від 01.11.2016), що стали підставою позбавлення позивача права власності на його квартиру.
29.05.2017 на адресу суду від приватного нотаріуса КМНО Аніскової Надії Анатоліївни надійшли копії з копії реєстраційних справ на спірний об'єкт.
30.05.2017 на адресу суду від приватного нотаріуса Незнайко Євгена Вікторовича надійшло пояснення про неможливість виконання ухвали суду, оскільки, реєстраційну справу стосовно рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень було передано до Департаменту державної реєстрації речових прав на нерухоме майно КМДА, згідно діючого на той момент законодавства України.
26.05.2017 на адресу суду від приватного нотаріуса Орлової Ольги Анатоліївни надійшла витребувана копія реєстраційної справи.
10.11.2017 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи доказів.
13.11.2017 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог.
Протокольною ухвалою суду від 13.11.2017 до участі у справі було залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса КМНО Аніскову Надію Анатоліївну, приватного нотаріуса КМНО Незнайка Євгена Вікторовича, приватного нотаріуса КМНО Орлову Ольгу Анатоліївну.
У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечувала.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України.
Про причину неявки суд до відома не поставив.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи думку позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Треті особи в судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.
Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.04.2010 ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_1.
ОСОБА_1, звертаючись до суду із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилався на те, що, поза його волею, 19.06.2016 приватним нотаріусом КМНО Анісковою Надією Анатоліївною право власності на належну йому квартиру було протиправно зареєстровано на ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28346634 від 19.02.2016). Підставою виникнення права власності вказано ухвалу Ленінського районного суду м. Луганська, видану 27.10.2008. При цьому, документом, що збережений в системі як підстава вчинення нотаріальної дії, є ухвала Ленінського районного суду м. Луганська, датована 13.10.2007 (із зазначенням про набрання ухвалою законної сили 27.10.2008) про закриття провадження у справі у зв'язку з прийняттям мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Номер справи визначений «201/2008/ц», згідно якої ОСОБА_10 визнав суму заборгованості за договором займу та передав в рахунок погашення такої заборгованості у власність ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,2 кв.м.
Позивачем стверджується, що вказана ухвала суду є підробленою, крім того, станом на 2008 рік позивач не тільки не був власником спірної квартири, а й взагалі житловий будинок, в якому знаходиться остання не було введено в експлуатацію.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 23.11.2016 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_13 звернулася до Національної поліції Солом'янського УП ГУНП в м. Києві із заявою про злочин з приводу незаконної перереєстрації прав власності на спірну квартиру.
Так, позивач просить витребувати з незаконного володіння на свою користь від ОСОБА_2 спірну квартиру АДРЕСА_1.
З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2016 (о 16:11:32) приватним нотаріусом КМНО Анісковою Надією Анатоліївною право власності на спірну квартиру було зареєстровано на ОСОБА_3 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28346634 від 19.02.2016).
Встановлено, що 19.02.2016 (о 18:43:41) нотаріусом КМНО Анісковою Н.А. було здійснено реєстрацію права власності на оспорювану квартиру за ОСОБА_4 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28349669 від 19.02.2016). Підставою виникнення права власності на квартиру в ОСОБА_4 вказано договір купівлі-продажу, серія та номер: 144, виданий 19.02.2016, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Анісковою Н.А.
З матеріалів справи вбачається, що 29.02.2016 (о 13:13:49) приватним нотаріусом КМНО Незнайко Євгеном Вікторовичем зареєстровано право власності на спірну квартиру за фізичною особою ОСОБА_5 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28503287 від 29.02.2016). Підставою виникнення права власності на спірну квартиру в ОСОБА_5 вказано договір купівлі-продажу, серія та номер 393, виданий 29.02.2016, посвідчений цим же приватним нотаріусом.
Встановлено, що 27.10.2016 (о 16:12:50) приватним нотаріусом КМНО Орловою Ольгою Анатоліївною зареєстровано право власності на спірну квартиру за відповідачем ОСОБА_2 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32142889 від 01.11.2016 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 274, виданий 27.10.2016, посвідчений цим же приватним нотаріусом.
У частинах 1, 2 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Статтею 330 ЦК України передбачено якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Як вбачається з матеріалів справи, право власності позивач на спірну квартиру набув 16.04.2010 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є. 16.04.2010 №1350, 1351.
Ухвала ж, на підставі якої право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_3, постановлена 13.10.2007, що взагалі неможливо, виходячи з наступного.

У позовній заяві позивач зазначає, що ніколи не укладав мирових угод з ОСОБА_3 Квартири, якою він, начебто, розпорядився, на момент постановлення ухвали Ленінським районним судом м. Луганська від 13.10.2007, не існувало, оскільки, згідно листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві від 25.11.2016 №10126-22/2511/10, будинок по АДРЕСА_1 був введений в експлуатацію лише в травні 2009 року.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України відповідачем не надано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 321, 330, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватний нотаріус КМНО Аніскова Надія Анатоліївна, приватний нотаріус КМНО Незнайко Євген Вікторович, приватний нотаріус КМНО Орлова Ольга Анатоліївна про витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати квартиру АДРЕСА_1, від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1. Судовий збір у розмірі 6890 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя І.А. Усатова