Справа № 216/4080/18
провадження №2/216/2504/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

22 серпня 2018 року м. Кривий Ріг

Дніпропетровська область

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Нестеренко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 13.11.2009 року між сторонами було укладено шлюб. Під час шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні стосунки не склалися та були припинені в квітні 2016 року, основними причинами стали: відсутність взаєморозуміння між ними та різне ставлення до життя, тому подальше спільне життя позивач вважає не можливим. На теперішній час спорів щодо поділу майна та місце проживання дітей між ними не має. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Ухвалою суду від 30 липня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву згідно з якою просив розглядати справу за його відсутності, позов визнав у повному обсязі.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, актовий запис № 801 (а.с. 3) 13 листопада 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 8,9), в них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких записаний відповідач по справі, а позивач - матір'ю.

Спільне життя у подружжя не склалося, причинами припинення шлюбних відносин стали різні характери, інтереси та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння між ними, небажання підтримувати сімейні стосунки. У зв'язку з чим їхній шлюб носить формальний характер і його подальше збереження є неможливим.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Також, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні.Таким чином, само по собі зрозумілим є те, що право особи на шлюб і право відкрито повідомляти про такій вибір охороняються Конвенцією, зокрема статтею 8 (право на повагу до приватного і сімейного життя)».

Суд вважає, що оскільки сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, примирення між ними неможливе, враховуючи, що спорів з приводу розподілу спільного майна та місця проживання дітей подружжя не має, тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі.

Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

З наведеної норми процесуального закону вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на такого учасника справи покладається обов'язок компенсувати судові витрати по справі у вигляді сплати судового збору лише у розмірі 50 відсотків, адже інші 50 відсотків компенсуються позивачеві за рахунок державного бюджету.

Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп., а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 352 (триста п'ятдесят дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 200, 206, 223, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 13 листопада 2009 року, Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 801, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) грн 40 коп. згідно квитанції № ПН389306 від 26 липня 2018 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

-позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1;

-відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2.

Суддя Ю.В. Онопченко