Ухвала

Іменем України

12 грудня 2018 року

м. Київ

справа № 726/539/16-ц

провадження № 61-47738ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

СинельниковаЄ. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів у сумі 402 400 грн.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_6 зазначив, що між ним

та ОСОБА_4 укладено договір позики від 25 вересня 2015 року. На виконання умов вказаного договору згідно складеної розписки відповідач отримала у позику грошові кошти у розмірі 402 400 грн.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 04 червня 2018 року

у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати на оплату правової допомоги у розмірі 6 480 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 8 306, 20 грн.

Постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада

2018 року скасовано рішення Садгірського районного суду м. Чернівці

від 04 червня 2018 року.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 402 400 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі, поданій 04 грудня 2018 року, представник

ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада 2018 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим,

що апеляційний суд дійшов суперечливих висновків, які не відповідають обставинам справи. Заявник зазначає, що розписка не підтверджує факт отримання ОСОБА_4 грошових коштів та виникнення зобов'язань з їх повернення. Заявник вважає помилковими твердження апеляційного суду про те, що відповідач визнала обставини невиконання взятих на себе зобов'язань по поверненню позики.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Апеляційним судом встановлено, що розписка ОСОБА_4 від 25 вересня 2015 року підтверджує наявність договірних правовідносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, підтверджує, що остання отримала від ОСОБА_6 у позику грошові кошти в сумі 402 400 грн, що еквівалентно 16 тис. євро, строком на два місяці, та взяла на себе зобов'язання повернути ці кошти позикодавцю.

Апеляційний суд зазначив, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що ОСОБА_4 не отримувала грошові кошти від ОСОБА_6, а також докази застосування до відповідача психічного тиску при написанні розписки. Обставини виконання ОСОБА_4 тексту розписки частково визнавались представником відповідача у судовому засіданні.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та

вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_4 не виконала своїх зобов'язань за договором позики щодо повернення на користь ОСОБА_6 отриманої суми позики.

Правильність застосування апеляційним судом норм матеріального права та дотримання процесуальних норм при розгляді справи не викликає розумних сумнівів.

Касаційна скарга представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, доводи якої спрямовані на переоцінку досліджених апеляційним судом доказів, є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного впровадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на постанову Апеляційного суду Чернівецької області від 05 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4

про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта